52 A. G. NATHORST, BIDRAG TILL SVERIGES EOSSILA FLORA. 



Nervernas antal på det bredaste stället af småbladet är vanligen mellan 8 och 13. De 

 större visa dock ända till mellan 20 och 30. Detta större antal synes bero derpå, att 

 på bladets öfversida förekomma hos dessa större exemplar långsgående fåror mellan 

 nerverna. Denna sida eller afti^ck deraf visar derföre skenbart ett stort antal nerver. 

 På exemplar med bladsubstansen bevarad har jag kunnat räkna på öfre sidan mellan 

 20 och 30 nerver, under det att undersidan visade blott 14, och äfven på aftryck af 

 öfversidan kan man ofta iakttaga alternerande starkare och svagare strimmor härrörande 

 af nerverna och strimmorna dememellan. Detta har ledt mig till den förmodan, att 

 nervernas antal äfven hos större exemplar knappt stiger till 20. De framträda som långs- 

 gående fåror på båda sidorna af bladet, äro stundom särdeles väl utpräglade, i andra 

 fall knappast märkbara. 



Det har ofvan såsom för slägtet utmärkande anförts, att nerverna konvergera mot 

 bladets spets. Dock kunna till följd af bladets form, sällan de yttre nerverna nå denna. 

 Hos de ovala bladen skulle detta såsom hos nästföljande art kunna vara fallet, men 

 hos de vanliga smala, långt tillspetsade bladen skall man finna, att de yttersta nerverna 

 nå kanten ofta på betydligt afstånd från spetsen, som stundom nås blott af nerverna i 

 sjelfve midten. Nervernas först sinsemellan och med bladkanten parallela riktning och 

 derpå följande konvergens mot spetsen äro emellertid tillräckligt utmärkande för att 

 skilja slägtet från Zamites. 



Bland de afScHENK beskrifna exemplaren finnes ett med sex småblad förse dt blad, 

 som vid basen omgifves af en mängd fjäll 1 ). Detta exemplar anses af Schenk härröra 

 från en adventivknopp, hvilka som bekant utvecklas på sidan af stammen, af Saporta 

 deremot som en af de groddknoppar, hvilka utvecklas på den undei*jordiska eller nära 

 basen befintliga delen af stammen. Äfven vid Pålsjö förekomma unga knoppar af ena 

 eller andra slaget med bladen ännu ytterst små, under det att det af Schenk beskrifna 

 exemplaret visar småblad af fullt normal storlek. En dylik knopp är 1 1 millimeter 

 lång och låter med säkerhet urskilja åtminstone tvenne småblad, af hvilka det största 

 är 5 millimeter långt, 2 millimeter bredt. Ett annat exemplar visar flere blad, men ej 

 så tydligt förenade. Derjemte förekomma några enstaka blad af ungefär samma storlek 

 hos bladskifvan; ett af dessa visar en bladskifva 6 millimeter lång 2 millim. bred, för- 

 sedd med ett 5 — 6 millim. långt skaft, som nederst synes sluta i ett vidgadt, fjällikt 

 parti. Hos alla dessa exemplar kunna fyra tydliga nerver iakttagas; de inträda två i 

 bladskifvan, och dela sig derpå i två grenar, en fortlöpande långs bladskifvans kant, 

 den andra gående nästan rakt till spetsen. 



Slutligen förtjenar omnämnas, ett exemplar, om hvars rätta tolkning jag ej är 

 med mig sjelf ense. Ett i form af en skära böj dt blad fortsätter nedåt i en 2 millim. 

 bred sjelk, som ett stycke längre ned synes grena sig och lemna upphof åt en vanlig, 

 smalare rachis med ärr efter de affallna bladen; nedanför greningspunkten blir stjelken 

 3,5 millim. bred och — hvad som isynnerhet förefaller märkvärdigt — är här försedd 



') Det är detta exemplar, som föranleder Schenk att ifrågasätta möjligheten, huruvida ej växten kunde vara 

 ett barrträd, i hvilket fall de nämnda fjällen skulle anses för de qvarsittande knoppfjällen vid basen af ett 

 ungt skott. Anmärkas bör, att Podocarpus bracteata besitter knoppar, i hög grad erinrande om det om- 

 nämnda exemplaret. 



