56 A. G. NATHORST, BIDRAG TILL SVERIGES FOSSILA FLORA. 



Palissya Braunii Endlicher. 

 (Tab. XIV fig. 1—6.) 



Palissya Braunii, Endlicher, Synops. Conifer. pag. 306. 



Göppert 1 ), Monogr. cl. foss. Conif. pag. 231, tab. XXVIII fig. 1 — 4. 



— Schenk, Flora d. Grenzsch. pag. 175, tab. XLI fig. 2 — 14. 



— Schimper, Traité de pal. vég. II pag. 246, tab. LXXV fig. 1—7. 

 ? Abies Sternberqii Nilsson, K. Vet. Akad. Handl. 1831 pag. 350, tab. III figg. 1, 2. 

 ? Abietites Stembergii Hisinger, Leth. suec. pag. 110, tab. XXXIV fig. 3. 



Den enda kotte antagligen tillhörande denna art, som jag hittils sett från Pålsjö, 

 träffades i den gråa skiffern, mot hvilken dess starkt förkolade substans vackert fram- 

 träder. Den är cylindrisk, 56 millim. lång, 10 — 11 millim. bred, ej alldeles fullständig. 

 Som vanligt hos fossila kottar är kottefjällens form svår att utröna, emedan de äro sam- 

 manpressade med hvarandra och derigenom hindra iakttagandet af något i dess helhet. 

 På sidan äro dock några utböjda samt mera fria och visa en form, alldeles öfverens- 

 stämmande med fjällen hos Palissya Braunii, sådana de af Schenk beskrifvas. De äro 

 hos den fria delen lancettlika spetsiga, på bakre sidans öfre del kölade. De afsmalna 

 bakåt, men skaftet kan ej iakttagas. Dessa karakterer visa äfven, att ej dessa utböjda 

 fjäll kunna tillhöra ena hälften af de tudelade fjällen hos Schizolepis, med hvilken 

 kottens form annars öfverensstämmer. Från Palissya aptera Schenk skiljes kotten genom 

 den cylindriska formen, i det att kotten hos nämnde art är klotrund. Fröen hos 

 Pal. Braunii skola vara rundade och försedda med en smal vingkant, som deremot hos 

 P. aptera skall saknas. 



Schenk afbildar intet exemplar med fertila och sterila grenar i förening, men 

 eftersom de utan vidare uppgifvas höra tillsammans, hafva väl dylika exemplar anträf- 

 fats. De sterila grenarnes barr äro utstående, deras längd varierar mellan 5 och 18 

 millimeter, beroende af åldern hos grenarne. De äro som nämndt spiralsittande, fastade 

 på nedlöpande upphöjningar, hvilka dock endast på något bredare grenar kunna iakt- 

 tagas. Smala grenar med stora barr visa dessa med basen betäckande sjelfva grenen, 

 som derföre ej är synlig. Till formen äro barren smala, jemnbreda, temligen långsamt 

 afsmalnande till en spets. De äro ennerviga, med nerven på undersidan framträdande. 

 Den är dock stundom knappast märkbar och hos formen med långa barr synas dessa 

 stundom nederst vara fyrkantiga, nästan som hos Cryptomeria eller Araucaria, hvilket 

 synes bero af trycket när bladet kommit att ligga på kant. Dessa olikheter kommo 

 mig en tid att förmoda tillvaron af tvenne arter, hittils ansedda såsom en enda — den 

 ena med kortare barr, smalare bas, nerven på undersidan framträdande, den andra med 

 längre barr bredare bas och nästan 4-kantiga barr. Men någon bestämnd gräns mellan 

 dessa former synes ej kunna uppdragas, utan tyckas de öfvergä i hvarandra, hvilket, 

 jemte den omständigheten, att båda formerna äfven förekomma i Franken (Schenk 1. c. 

 tab. XLI fig. 2 och 4), göra det sannolikast, att de blott äro beroende af utveklingsstadiet, 



'j II. R. Göppert, Monographie der fosailen Couifereu. Leiden 1850. (Natuurkund. Verhandel. van de Holland. 

 Maatsch. der Wetensch. te Haarlem. Tweede Verzameling 6:e Deel). 



