KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 14. N:0 3. 69 



stämmer bladet med Baiera taeniata, så att nerverna i hvarje flik äro få, i de smalare inre 

 2 — 3, i de yttre 4 — 5, enligt Schenk skola de kunna, men sällsynt, vara ända till 8 (han 

 angifver 5 eller 6 såsom normala antalet). De synas ej förgrena sig inom flikarne på 

 vårt exemplar, men skola enligt Schenk någon gång göra det. Genom nervernas större 

 afstånd sinsemellan och deras derutaf följande ringa antal inom hvarje flik samt deruti, 

 att de ej mot spetsen äro förgrenade, afviker växten från Gingko. Anmärkas bör att 

 Schenk under Baiera taeniata synes hafva hänfört dels blad liknande vårt exemplar med 

 bred skifva och början till ett smalt skaft, dels andra, som snarare synas böra hänföras 

 till en annan art eller Jeanpaulia (försåvidt detta slägte kan behållas skildt från Baiera). 

 Frukterna äro troligen att söka inom Cycadinocarpus eller kanske inom ofvan pag. 60 

 och följ. beskrifna fruktifikation. 



Förekomst. Vid Pålsjö är, som nämndt, hittils blott ett enda blad af denna 

 växt funnet i den gråa skiffern. Baiera taeniata förekommer enligt Schenk flerestädes 

 inom Frankens rätiska formation samt dessutom vid Funfkirchen och Steierdorf i Ungern. 



Förklaring öfver figuren. Tab. XIII fig. 17 ett blad af Baiera taeniata C. Fr. 

 Braun?, som genom den smala stjelken och bladformen synes bilda öfvergång till Gingko. 



GENUS INCERTAE ÅFFINITÅTIS. 



Camptophyllum Schimperi n. g. et sp. 

 (Tab. XVI fig. 13—16.) 



Rami (vel caules?) foliis crebris spiraliter insertis, lineari-lanceolatis, recurvis, uni- 

 nervibus circ. 15 — 20 millim. longis, 2 — 3 latis, strobilis? (gernmis?) terminalibus e squamis 

 lanceolatis imbricatis saepe retroflexis formatis. 



Några stuffer af såväl den svarta som gråa skiffern vid Pålsjö innehålla lemningar 

 af en växt, hvars plats inom systemet jag ej tilltror mig kunna afgöra med det materiel, 

 som för närvarande står mig till buds. Såväl bladbärande grenar som fruktificationer? 

 eller knoppar förekomma häraf. Ingendera af dessa visar någon starkare förkolning, 

 ehuru att döma af aftrycken de likväl varit rätt tjocka. Det bäst bevarade exemplaret 

 af grenarne har en längd af nära 50 millim. På axeln, skenbart 5 millim. tjock, som 

 aldrig kan iakttagas, emedan den synes betäckt af små fjäll, sitta tätt spiralställda, jemn- 

 bredt lancettlika, 2,5 — 3 millim. breda, omkring 15 — 20 millim. långa, ennerviga, båg- 

 formigt nedåtböjda blad. De synas hafva varit utstående åt alla sidor, emedan man 

 ofta träffar bladen i olika nivå mot axeln och på samma gång ser dem utstående åt 

 ömse sidor. Af vigt är den omständigheten, att dessa blad ej äro kransstälda, utan 

 strödda (spiralsittande), tättståencle. Medelnerven tyckes vara på ömse sidor framstående 

 och är tydlig. Der bladen äro väl bevarade synes densamma vid närmare granskning 

 på öfversidan bestå af tvänne tättstående långsgående upphöjningar skilda af en fin 

 fåra. Bevaringstillstånden af bladen göra det intryck som om de skulle varit — ehuru 

 tjocka — föga hårda och fasta. Bladens vidhäftning vid stjelken eller denne senares 

 utseende har jag ej kunnat iakttaga, t3^ den döljes af fjällika organer, som antingen äro 

 stipler eller bladbaserna. Bladens mängd och utstående åt alla sidor förorsaka nämligen, 

 att blott en del synas intill axeln, emedan som nämndt de olika delarne af bladet ej 



