KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 14. N:0 3. 71 



äfvenledes tillbakaböjda, men deras fasta beskaffenhet föröfrigt synes förbjuda vidare 

 jemförelse. Om barrträd synes växten således snarast vara att anse såsom stående 

 närmast Cunninghamia eller ännu hällre Podocarpus eller Torreya *). 



Bladens bygnad förbjuder jemförelse med Monocotyledonerna, och af öfriga 

 växter, som förete någon likhet, hafva vi väl blott att nämna Equisetaceer och Proteaceer. 

 De tillbakaböjda bladen hafva en särdeles stor likhet med bladen af Annularia; och 

 bladen af Phvllotheca ett för undre oolithen i Australien och China utmärkande släo-te 

 som äfven med tvenne arter uppträder inom Italiens mellersta oolithformation, äro till- 

 bakaböjda, hos vissa arter försedda med en tydlig och stark medelnerv. Men denna 

 växt har liksom alla öfriga Equisetaceer bladen kransställda på en ledad, långsefter 

 fårad stjelk, hvarföre således ej heller denna familj gerna kan göra anspråk på växten 

 i fråga. Hvad Proteaceerna angår, så kan man visserligen ej förneka, att de kunna före- 

 komma redan inom rätiska formationens aflagringar, eftersom de redan i kritan upp- 

 träda med former, motsvarande nulefvande typer. Och dertill kommer den omständig- 

 heten, att deras fruktifikationer ofta hafva en förvillande yttre likhet med Coniferernas 

 kottar, liksom bladen äro torra och läderartade, stundom smala, barrlika. Derjemte 

 får ej glömmas, att fröen hos vissa bland dem hafva en förvillande likhet med fröen 

 af Pinus — hvaraf vi äfven vid Pålsjö funnit tvenne slag. Men af de kottelika fruk- 

 terna af de Proteaceer, som jag varit i tillfälle att undersöka, har ingen enda visat en 

 så föga utpräglad skilnad mellan bladen och kottefjällen (liksom jag ej hos dem heller 

 iakttagit några kölade eller med medelnerv försedda fjäll) som hos vår växt och flera 

 barrträd, hvilket väl är en naturlig följd af familjens högre ställning och derutaf föl- 

 jande större differentiering mellan bladen och fruktificationsorganen. Af denna anled- 

 ning synes det mig föga sannolikt, att växten är att anse som en Proteacé, utan synes 

 det för närvarande mest sannolikt, att Camptophyllum är ett barrträd. För närvarande 

 kan intet derom med säkerhet afgöras, utan måste detta förbehållas åt framtida under- 

 sökningar af ett fullständigare material. 



Förekommer mycket sällsynt i ett visst lager af den svarta skiffern på gränsen 

 mot den gråa, jemte Swedenborgia, Cycadites in. fl. 



Förklaring öfver figurerna. Tab. XVI fig. 13, exemplar af Camptophyllum 

 Schimperi m. med såsom vanligt tillbakaböjda blad. Stjelken kan ej iakttagas emedan 

 den är dold af bladbaserna eller fjäll. Fig. 14 knopp eller inflorescens af Campto- 

 phyllum. Fig. 15 exemplar, visande några af de tillbakaböjda bladen, stammen är dold i 

 stenmassan djupare under ytan. Fig. 16 ett exemplar, hvaraf vid skifferns klyfning 

 axeln kommit nära ytan, utan att dock dess utseende, tillföljd af de tätt ställda fjällika 

 organen, kunnat iakttagas. 



J ) Sedan ofvanstående var skrifvet har jag haft tillfälle att se lefvande exemplar af Pinus Pinsapo, och det 

 kan ej nekas, att en viss habituel likhet äfven mellan dess grenar och Camptophyllum förefinnes. Hos den 

 lefvande växten äro de äldre grenarne försedda med längre barr, som hos årsskotten deremot äro kortare, 

 mera hopträngda, tillbakaböjda. Om Camptophyllum skulle kunna tolkas såsom en liknande växt, så kunde 

 den möjligen vara grenarne af samma barrträd, hvars frön jag benämnt Pinites Nilssoni och Cycadites? 

 longifolius skulle kunna vara de äldre o-renarnes blad. Senare anm. 



