72 A. G. NATH0RST, BIDRAG TILL SVERIGES FOSSILA FLORA. 



Utom ofvan beskrifna växter förekomma äfven flere fragmenter, som jag för när- 

 varande ej velat upptaga i beskrifningen, under förhoppning att genom ytterligare 

 material kunna erhålla säker kännedom om deras rätta natur. I förbigående kan dock 

 omnämnas, att ibland andra förekomma några runda organer, liknande de underjordiska 

 knölarne af Equisetum. Dessutom runda skifvor, besatta med knölar, möjligen antherer 

 af någon cycadé eller barrträd. Grenar och bark (Tab. XV fig. 13) af barrträden fordra 

 ett alldeles särskildt studium, som blott genom mikroskopiska undersökningar, kan 

 erhålla någon betydelse. För närvarande har jag derföre äfven måst uppskjuta under- 

 sökningarne af dem. Detsamma gäller om skaften till ormbunkar och om några pro- 

 blematiska stamfragmenter, hvilka nära nog synas tyda på tillvaron af monocotyledoner 

 inom de rätiska lagren vid Pålsjö. Som bekant beskrifver Schimper från triasformationens 

 understa lager tvenne monocotyledona slägten, Åethophyllum och Yuccites. Inga mono- 

 cotyledoner äro derpå bekanta förr än inom oolithen, ehuru de naturligtvis under 

 tiden mellan dessa båda aflagringar böra hafva förekommit. De vid Pålsjö förekom- 

 mande exemplaren äro emellertid alltför bristfälliga, för att man ännu med säkerhet 

 skulle kunna afgöra, om de äro att anse såsom monocotyledoner eller ej. 



Tab. XV hg. 13 visar ett stycke förkolad bark. Man ser att det består af tvenne 

 lager, ett yttre med tvärgående strimmor och strödda aflånga öppningar, ett undre med 

 korta, oregelbundna, långsgående strimmor, som gå vinkelrätt mot de förra. 



TILLAGG. 



Pag. 12. Enligt Schenk (1. c.) är sannolikt Nilssons tab. V fig. 6 a i Vet. Akad. Handl. 

 1820 II. Equisetum Munsteri, till hvilken växt han äfven anser, att Sternbergs Baiera 

 scanica bör räknas. 



Pag. 25. Efter att sjelf hafva öfvervakat gräfningar vid det växtförande lagret 

 vid Pålsjö och dervid insamlat ett särdeles rikhaltigt material af Dictyophyllum, samt 

 efter att hafva sett exemplar af detta slägte från Hör, är jag benägen att anse den 

 vid Pålsjö förekommande växten för en egen art, som å ena sidan visar öfvergångar 

 till D. Nilssoni och D. acutilobum, å den andra till D. Munsteri samt oolitens D. 

 Leckenbyi och D. rugosum. 



Pag. 38. Göppert (Uber die fossilen Cycadeen etc. i Arbeiten d. schles. Gesellsch. 

 fur vaterl. Kultur 1843) har på Nilssonia compta L. & H. sp. iakttagit de verkliga nerverna, 

 men han missuppfattar listerna dememellan, i det att han anser dem för »starkare nerver». 



Pag. 40. Till Nilssonia hör vidare Pterophyllum medianum Bean (Leckenby, 

 Quarterly journ. of geol. soc. vol. XX), hvarom exemplar i Lunds geologiska museum 

 öfvertygat mig. Zignos uppgift om nerverna, »crassiusculi», i Flora foss. oolith. är grundad 

 på missuppfattning. Jag skall på annat ställe återkomma härtill. 



Pag. 55. Saporta har nyligen genom undersökning af kottar till Palissya funnit, 

 att man hittils missuppfattat deras byggnad och att växten hör till Taxodiae. Då han 

 ännu ej härom publicerat något, anser jag mig ej kunna meddela något närmare deroin. 



27 Oktober 1876. 



