82 A. G. NATH0RST, BIDRAG TILL SVERIGES FOSSILA FLORA. 



inom nya slägten. Anledningen till detta förhållande får utan tvifvel sökas deruti, att 

 Skånes kolförande formation är belägen på temligen stort afstånd från motsvarande 

 bildningar, från hvilka växter beskrifvits. Dock synes en annan omständighet mer än 

 blotta afståndet härvidlag böra hafva utöfvat ett större inflytande. Lagren i Skåne 

 äro nämligen belägna vid gränsen för den eui-opeiska rätiska formations forntida haf, 

 hvars norra strand förmodligen då existerade i norra Skåne — att döma af frånvaron 

 af dylika bildningar norr härom. Och till följd af frånvaron af aflagringar från tiden 

 mellan silurformationen och nämnde period (eller åtminstone keupern, dit väl de röda 

 lerorna m. m. böra räknas) synes det antagligt, att det Skandinaviska fastlandet under 

 hela denna tid varit höjdt öfver hafsytan eller äfven då utgjort en kontinent. I detta 

 fall har Skandinavien troligen varit en bildningshärd för flororna under mellanliggande 

 perioder, i det att de här så att säga kunnat mera ostördt utbildas och härifrån utvan- 

 dra till de fastland, som inom mellersta Europa stundom uppstego ur nämnde forma- 

 tioners haf. Här, i närheten af dess utbredningscentrum, träffa vi derföre en rikhaltig 

 flora, som äfven hyser former, hvilka förut ansetts uppträda långt senare. Om man 

 vidare finge antaga, att Kullen, Hallandsås och Söderåsen redan på den tiden som berg 

 existerade, så skulle detta möjligen kunna förklara den relativt stora mängden af barr- 

 träd. Detta allt är frågor, som visserligen icke ännu kunna med visshet afgöras, men 

 de få ej af denna anledning derföre helt och hållet lemnas ur sigte. I alla händelser 

 torde af redan verkställda undersökningar framgå, att en fortsatt undersökning af Skånes 

 fossila flora med all säkerhet kommer att uppvisa ett stor antal för vetenskapen nya 

 och intressanta arter. 



