OM VALERIANEZ. 1. VALERIANELLA. 3 
se original-exemplar till de af denne utmärkte botanist beskrifna Valerianeller. — Äfven 
THUNBERGS och WAHLENBERGS herbarier hafva vi rådfrågat. 
Typ-exemplar af de arter, som i ofvannämnda samlingar ej funnits, åtminstone ej 
tillräckligt utbildade, eller ock mera framstående former, liksom behöfliga böcker eller be- 
gärda upplysningar, hafva godhetsfullt blifvit oss meddelade af Prof. JoH. RoEPER i Ro- 
stock, Prof. Asa Gray i Cambridge (Massachusetts), Prof. M. WiILrLKkommM i Tharand (Sach- 
sen) och P-of. C. KocH i Berlin samt D:r E. Borisster vid Geneve, D:r Jom. LANGE i 
Kjobenhavn, D:r N. F. SoYER-WILLEMET 1 Nancy, D:r R. F. HOHENACKER 1 Kirckheim unter 
Teck (Wärtemberg), D:r E. Cosson i Paris samt D:r F. A. BunsE i Riga. — Ehuru författaren 
af denna afhandling, som utan tvifvel öfverallt röjer nybörjaren, fruktar att genom nedan 
gjorda anteckningar ingalunda motsvara dessa sina utmärkta gynnares förväntan, beder 
han dem likväl att ej ångra den medverkan, de lemnat honom — åtminstone hafva de der- 
med förlänat afhandlingen större delen af det värde, den möjligen äger — samt att få 
påräkna det milda bedömande, som brukar komma förstlingsarbeten till del, då dessa ej 
göra anspråk på fullständighet, så mycket mer som han egentligen ej ägt för detta sitt 
företag någon föregångare, som behandlat samma familj i dess nuvarande utsträckning 
och sålunda kunnat vägleda honom. 
De gamle uppsökte, som bekant, företrädesvis sådana växter, som hade någon fram- 
stående medicinsk eller ekonomisk användning, eller ock dem som genom färgprakt blän- 
dade ögat. Såvidt vi kunnat finna, har slägtet Valerianella blott i ett af dessa fall varit 
något beryktadt och föga nämndt i ett annat. I flera äldre botaniska arbeten finna vi 
nemligen, att en och annan af dess arter »collecta in mensis infertur» eller dylikt (jfr 
nedan), och ända in i vårt århundrade anföras uppgifter, att företrädesvis bladen af några 
få arter användas såsom sallat; men bruket synes numera mestadels hafva upphört. Emel- 
lertid torde angifna omständighet måhända varit anledningen dertill, att ifrågavarande 
slägte finnes omnämndt redan för mer än 300 år sedan, från hvilken tid det haft åtskil- 
liga benämningar. Först omnämndt”") af GEsnErR och sedermera af LOoBELIuS, räknades det 
af den förre till Locusta, af den sednare till PHV, hvarunder äfven sammanfördes slägtet 
Valeriana. Af CzSALPINUS benämnes det Bvpleuron, som på följande sätt diagnosticeras: 
»herba est in aruis nascens, geniculata binis foliis, geniculos cingentibus, oblongis costze 
similitudine, leuibus: ramusculi ex singulis geniculis, bini prodeunt: flosculi sunt candi- 
cantes in summis ramulis paruae Vmbelle modo: granula» (capsule) »autem tunica mem- 
branosa obducta, veluti ex tribus partibus constantia: in quarum vna semen est exiguum 
in acutum tendens, du& reliqu& partes inanes sunt» . .. (De plantis libri XVI, pag. 
156). - Häraf framgår, att Czsarpinus haft en verklig Valerianella för ögonen och kännt 
fruktens egendomliga byggnad, ehuru alla senare författare ända till Steven i 19:de seklet 
derom varit i okunnighet. — Doponzaus hänförde slägtet till Olus; DALECHAMPIUS åter 
benämner en art Polypremvm, medan CAMERARIUS räknar detsamma till Valeriana. Hos 
") CESALPINI och CASPAR WBAuHINI m. fl. förmodan, att äfven HIPPOCRATES och PLINIUS om detta slägte haft 
o KXKV) våga vi ej förneka, ehuru uppgiften förefaller oss mindre sannolik (jfr. Print Nat. Hist. lib. XXII 
c. XXXV). 
