OM VALERIANEZAZ. 1. VALERIANELLA. 1i 
först gjord af STEVEN”) och sedermera af BertcKe och Woops, hvilka äfven aftecknat fruktrum- 
men riktigt, ehuru uppgiften undgått öfrige författare ”). — En högst märklig bildning af de 
sterila rummen hafva vi ej sällan funnit hos V. brachystephana: utom den normala 3-rummiga kap- 
seln hafva vi nemligen tillsammans med denna stundom anmärkt kapslar, som varit 4-rummiga. Ett 
tvärsnitt utvisar nemligen, att hos sistnämnda form 3 rum äro sterila och det 4:de fertilt; ett 
af de sterila rummen bar samma form med och motsatt det fertila, således befinnande sig på 
främre sidan, hvarest annars alltid hos denna art är en insänkning. Tydligen en abnormitet hafva 
vi några gånger iakttagit hos en form af V. tridentata och stundom hos V. coronata deri, att alla 
rummen i den 3-rummiga kapseln varit sterila och uppblåsta, men hvardera af dessa rum hafva tydli- 
gen uppkommit genom skiljeväggens mellan 2 tomrum försvinnande och 2:ne fertila rum öfvergått till 
ett sterilt eller 3:ne fertila rum försvunnit och sålunda kapseln bildad liksom af 2:ne eller snarare 
3:ne kapslar. — Vi erinra slutligen derom, att frukt-kapslarne, som i nedre såväl som öfre dichoto- 
mierna äro likformiga, hos BSect. Cornigere i de nedre dichotomiernha hafva både en annan form 
med dem i sjelfva knippet, och äfven de sterila rummen hos desamma försvinna, hvadan så- 
lunda frakten blir 1-rummig; liksom att de sterila rummen, som äro likstora och i öfrigt större, 
ungefär likstora eller betydligt mindre än det fertila, undantagsvis hos en del Cornigere äro sins- 
emellan olikstora 
Frö-ämnet är ett enda, hängande från det fertila rummets spets; fröskalet upp- 
gifves vara hinnartadt, tunnt; växtämnet upprätt med helt "liten köttig fröhvita ""+). 
Lillroten är kort, vänd mot fröärret; hjertbladen 2 likstora, antagande under sin till- 
växt form efter det fröbärande rummets utseende: sålunda nästan cirkelrunda och platta 
(f. ex. hos V. olitoria och de flesta arter) eller omvändt-äggrunda och än trubbiga än 
vanligtvis något emarginerade, på öfre sidan mer eller mindre konvexa samt mörkare än 
på undra, som är plan eller konkav; något tjocka; — eller ock (såsom hos V. echinata, 
V. Szovitsiana, V. stephanodon m. fl.) smalt tunglika, trubbiga eller liksom afhuggna samt 
platta och betydligt långa. Hjertbladen äro för öfrigt antingen fullkomligt lika de derpå 
följande stjelkbladen (f. ex. V. eriocarpa) — med den skillnad likväl att de blott äro för- 
sedda med en nedtryckt medelnerv — eller ock med dem olika till form och äfven färg. 
Ehuruväl redan BoErHAAVE (Ind. alt. Lugd. pag. 75) yttrar, att ”nulla plantarum fa- 
milia magis monstrat difficultatem a floris & seminis fabricå characterem definiendi”, skall 
dock hvar och en, hvilken, medgifvande det förstnämnda, vill skaffa sig någon kännedom 
om detta slägtes arter, troligen snart finna, hvilket vi redan angifvit (sid. 4), att de enda 
växtdelar, hvarifrån i allra flesta fall användbara och tillräckliga karakterer för urskil- 
jande af slägtets många arter böra hemtas, äro frukten — dess såväl yttre form som 
inre byggnad — samt det denna bekransande foderbrämet f). Jo. Bavruni uttryck (Hist. 
Plant. Univ. t. III, sid. 324) om Locusta herba (V:la olitoria?) ”semen ei tam exiguum, vt 
discerni fere aliter non possit, quam grana sabuli” — hvilket tillämpats på äfven andra 
') I Mém. Mosc. 5, sid. 352 och sedermera i Bullet. de Mosc. 1848, n. IV, sid. 278. 
”") STEVEN anför (i Bullet. de Mosc. 1848 sid. 281) att hos en ”V:la umbilicata” de sterila rummen befunnits 
mestadels enkla, men i några kapslar derjemte 2-delade; vi hafva anledning förmoda, att under detta namn 
afses vår V. tridentata, hos hvilken vi dock ej anmärkt detta. 
""') Vanligen beskrifvas Valerianeee såsom saknande fröhvita. Eget nog har man härvid förbisett att redan 
GARTNER (”De fructibus et sem. pl.” vol. alt. (1791) sid. 37) uttryckligen tillskrifver Fedia (Patrinia) sibi- 
rica ett ”albumen carnosum, album, tenue, ut fere membranaceum” och äfven aftecknat detta; och REICHEN- 
BACH, som härpå sökt fästa uppmärksamhet, tillägger (Fl. germ. exc. sid. 192) ”nec non in reliquis” (Vale- 
rianeis) ”adsit”, hvilket äfven SCcHNIZLEIN (Bot. Zeit. 1850, sid. 748) konstaterat. 
+) Endast för skiljandet af arterna till en afvikande nord-amerikansk grupp, Siphonella, synas dessa karakterer 
ej vara tillfyllest. 
