OM VALERIANEZ. 1. VALERIANELLA. 13 
anse oss böra våga det, försåvidt vi i deras arbeten trott oss finna någon art till ifråga- 
varande slägte för första gången omnämnd 'eller helst afbildad, och hvilka LINnnÉs före- 
gångare äfven af nutidens författare stundom åberopas, om ock ej alla anförda af LINNÉ. — 
Vi hafva nämnt, att fruktens egendomliga inre byggnad. var CzSALPINUS bekant, men att 
uppgiften blifvit af alla efterföljare obegagnad ända tills STEVEN visade, att konstruktio- 
nen af fruktens- 3ne rum samt foderbrämets olika utbildning borde för artskillnaden ta- 
gas med i beräkningen. Genom STEVEN gafs uppslaget till möjligheten af en säker di- 
stinktion af slägtets ej få, hvarandra till det vegetativa systemet mycket liknande arter, 
om hvilka BeETCKE (Animadv. bot. in Valerianellas pag. 7) yttrar: ”Plantarum genus ..... ; 
in quo constituendo propter specierum et multitudinem et varietatem doctissimorum vi- 
roruw judicia quodammodo confusa fluctuare video. Cujus singularum specierum nomina 
ita inter se perturbata jacent, ut diversis idem, iisdem EE rn nomen inditum facile re- 
periris.” Detta yttrande fälldes, då slägtet ansågs imnefatta blott 18 arter; att förhållan- 
det långt ifrån förbättrats, skall det följande utvisa. ; 
Redan 1561 — måhända för första gången, åtminstone såvidt vi kunnat utleta — 
förekommer, såsom ofvan yttrats, antagligen en Valerianella omnämnd i GEsNEri Horti 
Germanie (i Val. Cordi Annot. etc.) och sedermera redan 1576 aftecknad i LOBELI 
”Plantarum sev Stirpium historia” under benämningen ”Pav minimum alterum”; emellertid 
antyda hvarken figuren eller åtföljande beskrifning hvilken art dermed bör afses; såvidt 
den ej är kollektiv, bör den af flera skäl hänföras till V:la olitoria 7), och äfven författa- 
rens efterföljare hafva merendels sökt den i anförda art +). ; 
Med Doponar ”Album Olus” i ”stirpium historie pemptades” (M.D.LXXXIII), ehuru 
knappt bestämbar, åsyftas måhända V. Morisonii-leiocarpa. 
”Polypremum” i DaArrecHAmen ”Historia generalis plantarum” (M.D.LXXXVII) torde 
tillhöra V. carinata. 
Nu omnämnda, liksom samtida eller närmast Kiterfoljande författares intet upply- 
sande beskrifningar med thy åtföljande grofva figurer och de oupphörliga kopiorna af 
dem kunna, såsom vi nyss funno, med svårighet hänföras till någon viss art. — Annor- 
lunda är förhållandet hos FAB1us COLUMNA, som i ”Minus cognitarum Stirpium aliquot, 
ac etiam rariorum .....: CEKPPAZIG” etc. (MDCVI!) ganska noggrannt beskrifver 4 
Valerianella-arter, äfven med aktgifvande på fruktens form, och lemnar till 3:ne af dem för 
sin tid rätt hjelpliga figurer. — Ehuru icke under något särskildt namn finna vi 1 detta 
arbete för första gången V. olitoria's frukt ganska träffande beskrifven. De öfriga 3:ne 
benämnas: ”Valerianella cornucopioides echinata”, om hvilken bland annat yttras att .. 
”quam depictam nunc proponimus rariorem, maximum Nature in huius plante constru- 
ctione oblectametum ante oculos obijeit considerandum: ac prima facie monstrificum quid 
potius, quä naturale putandum”, och hvarmed åsyftas V. echinata: ytterligare ”Valeria- 
nella semine Scabiose stellato et etiam umbilicato”, om hvars stjelkblad författaren anmärker 
att (folia) ”e medio caule erumpentia quatuor lacinijs longis diuiduntur . . . Vulpis um- 
”) Vi anmärka, att alla bestämningar göras enligt de i denna afhandling nyttjade benämningar. 
”") LINNE och ter honom LÖRSrnö DESVONGCENMES föra LOBELII sne 716 (i Stirp. dk pag. 319): ”Phu 
minimum” till V. tridentata; denna figur föreställer likväl en Velenerna, men ej någon Valerianella. 
