18 TH. O. B. N. KROK, 
tagna synas förtjena art-rättighet, sedan man dessförinnan utgallrat den s.k. ”Valerianella 
exscapa”, hvilken författaren efter STEVEN oförsigtigt upptagit bland Valerianee. Såsom 
ny framställes ”Valerianella trigonocarpa”, hvilken dock är identisk med den äfven i Prodro- 
mus upptagna V. turgida, hvars af STEVEN lemnade diagnos DE CANDOLLE missförstått. — 
Man måste hålla författaren räkning för det försök till gruppering af arterna, hvarpå vi 
nedan fästa uppmärksamhet; fere arter hafva emellertid blifvit i de antagna grupperna 
oriktigt placerade. — I en särskild ”Meémoire sur la famille des Valérianées” (1832) lem- 
nas äfven figurer till 10 arter. 
ATKIN benämnde i ”EATON'S man. of Bot. for North. Amer.” (1817?) en art ”Valerianella 
cerulea” och sedermera i ”Catal. plants near Baltimore (1836) ”V. rhombicarpa”, hvilka 
båda enligt TorrEyS och Grays FL of N. Amer. blott äro synonymer med V. olitoria. 
BIVONA-BERNARDI uppställde i ”Stirpium rariorum minusque cognitarum in Sicilia 
sponte provenientium manip. IV” (MDCCCXVII) en ”Valerianella campanulata”, som likväl 
sammanfaller med V. eriocarpa DeEsv. >). | 
REICHENBACH (d. ä.) har öfver ett stort antal, företrädesvis Tyska arter, lemnat i 
”Plante criticx” såväl egna iakttagelser som oftast noggranna figurer, hvilka äro af dess 
mera värde, som större delen af förut lemnade äro nog otydliga, förekomma i sällsynta 
arbeten, samt öfver en del arter här först figurer meddelas. I ”Plante critice” cent. prima 
(MDCCCXXTIII) urskiljde författaren ”Fedia rotata”, som möjligen sammanfaller med V. 
platyloba, och i samma arbetes cent. secunda (MDCCCXXIV) Fedia truncata +). 
BETCKE utgaf 1826 en afhandling, som ensamt berör slägtet Valerianella, ”Animadver- 
siones botanice in Valerianellas”, hvilket arbete ytterst få botanister synas hafva rådfrå- 
gat; för DE CANDOLLE var det obekant och endast REICHENBACH, SADLER och GRISEBACH 
samt författarne till- Compendium FI. German. ed. 2 tyckas deraf tagit kännedom. För- 
fattaren lemnar ej någon slägt- eller art-historik ej heller något nytt försök att gruppera 
arterna, nämner intet om slägtets utbredning och använder ännu mindre någon kritik af 
synonymien; men icke desto mindre äro författarens art-diagnoser och beskrifningar, för 
hvilka i de festa fall STEVENS legat till grund, ganska naturtrogna. Slägtet anses äga 
18 arter, hvartill läggas 3:ne, af hvilka författaren ej sett exemplar; såsom ny upptages 
”Valerianella lasiocephala”, hvarom vi i slutet af denna afhandling utförligare yttra oss, här 
blott anmärkande att de för denna art uppgifna karakterer med säkerhet ej inträffa på 
någon hittills funnen art. — Figurer bifogas till alla för författaren bekanta arter, om ock 
man måste anmärka, att figurerna ej alltid äro nog sorgfälligt utförda. 
GUSSONE har på ett berömvärdt sätt utredt de Italienska, företrädesvis de Sicilianska 
arterna af Valerianella och beskref i ”Plante rariores quas in itinere per oras Jonii ac Adri- 
atici Maris per regiones Samnii ac Aprutii collegit” (MDCCCXXVI) en ”Fedia spheero- 
carpa”, hvilken förf. sedermera (i F1. Sic. Syn.) indragit såsom synonym till V. pumila (V. 
tridentata nob.), samt i ”Flor&e Sicule Prodromus” I (1827) ”Fedia sicula”, hvilken förfat- 
taren äfvenledes indragit såsom sammanfallande med V. discoidea, och ”Fedia gibbosa”, 
") ROEMER et SCHULTES i Syst. Veg. och SPRENGEL i Syst. Veg. utvidgade i ingen mån kännedomen om ifrå- 
gavårande slägte, men intrasslade synonymien och gjorde osäkert nästan allt, hvad man om detta slägte dit- 
tills visste. 
”) SPEnnNerRs i Flora Friburg. framställda ”Fedia canaliculata” är blott en onödig namnförändring för Vale- 
rianella carinata. 
