OM VALERIANEZ. 1. VALERIANELLA. 25 
gifna känna vi från Kaukasien 17 (18?), från Persien 13, från Mindre Asien 23, från 
Syrien 14 arter, o. S. V. Flera för dessa länder angifna synas emellertid, att döma efter 
vår nuvarande kunskap, vara inskränkta till mindre områden, f. ex. V. amblyotis 
(och V. corniculata) till Kaukasus, V. capitata, V. glomerata och V. obtusiloba-till Mindre 
Asien, V. triplaris till Persien. — Ofta är dock en art förekommande i flere af dessa 
länder; sålunda äro för Persien och Kaukasien :gemensamnia: V. sclerocarpa, V. cymbee- 
carpa, V. plagiostephana och V. pubescens; i Syrien och Persien uppträda V. tuberculata 
och V. dactylophylla; V. orientalis, V. laxa och V. Boissieri äro anmärkta endast i Syrien 
och Mindre Asien; V. Szovitsiana är funnen i Kaukasien, Persien och Mindre Asien samt 
V. Kotschyi i Mesopotamien, Syrien och Mindre Asien, V. oxyrrhyncha åter i Persien, 
Kaukasien, Mindre Asien och Syrien; i Mindre Asien, Kaukasien och på halfön Krim äro 
anträffade V. lasiocarpa, V.- turgida och V. pubescens. 
Ej ens inom Europa är Valerianella-arternas utbredning tillräckligt känd; i Södra Eu- 
ropa äga de festa arter utan tvifvel en vida större utbredning, än den vi om dem nu kunna 
meddela. Tjugutvå (23?) arter äro emellertid för oss bekanta i Europa; af dessa känna vi 
13 från Europeiska Ryssland, så fördelade dock, att de festa anträffats på halfön Krim, 
få deremot 1 mellersta och nordvestra delarne, men ingen i norra eller östra. — Från 
Turkiet äro 10 arter uppgifna, flertalet från trakten närmast Konstantinopel; förmodligen 
utgöra dessa ej mycket mer än halfva antalet af dem, som verkligen der förekomma. — 
Från Grekland och närliggande öar hafva vi sett 11 (12?) arter, hvartill genom ytterligare 
undersökningar troligen flera novitier komma att läggas. — Dalmatien äger med Grekland 
och Italien gemensamma arter. — I Italien samt på omkringliggande öar hafva anmärkts 
16 arter, i Spanien 12, i Portugal (med utanför liggande Azoriska öar) blott 6 (7); dessa 
sistnämnda tvenne länder, isynnerhet det senare, hafva få botanister undersökt, hvarföre 
det är att förmoda, att kommande forskare skola betydligt föröka de uppbifna art-anta- 
len. — Frankrike är väl undersökt, och vi känna derifrån 12 arter. — I Österrike med 
Tyrolen äro 9 arter iakttagna. — I Tyskland .med Schweitz uppträda 7 arter, i Belgien 
6, och från Holland och Stora Britannien med Irland äro 5 arter bekanta. I Danmark 
och Sverige finnas allenast 2:ne (en 3:dje förvildad), men i sydliga Finland och Norge blott 1. 
Vi hafva redan erinrat derom, att de flesta Valerianella-arter, som anträffats i Europa, 
äfven förekomma i Orienten; likväl äro V. fallax — i öfrigt ymnigt förekommande i Al- 
gler — och V. brachystephana anmärkta endast i Italien, V. divaricata i Spanien (V. pla- 
tyloba, såvidt den är en verklig art, uppgifves med bestämdhet blott från Portugal) och V- 
costata på halfön Krim och i Serbien, ehuruväl en form deraf förekommer i Dalmatien, 
vid Rom och på Sicilien. — De med: Orienten gemensamma uppträda vanligtvis i flera 
länder: sålunda känna vi V. hirsutissima från Grekland och Turkiet; V. turgida från 
Södra Ryssland, Turkiet, Grekland och Italien. Inskränkta till Medelhafstrakten äro V. 
vesicaria och V. echinata, den förra anmärkt i Grekland; sydligaste delen af Italien och 
Frankrike, den senare i Spanien, Frankrike, Italien, Grekland samt på halfön Krim; V. 
tridentata äga vi från Spanien, södra Frankrike, Italien, Frankfurt a. d. Oder i Tyskland, 
Ungern och halfön Krim; V. truncata från Spanien, Frankrike, Italien, Grekland och Krim; 
V. microcarpa från Spanien, Frankrike, Italien, Grekland och Turkiet. — V. pubescens 
och V. lasiocarpa äro inom Europa blott funna på halfön Krim. — Stor utbredning äga 
KE. Vet. Akad. Handl. B. 5. N:o 1, 4 
