OM VALERIANE.AE. 1 VALERIANELLA. 2 
a) Loculi steriles longitudinaliter conniventes fertili oppositi: Fedia olitoria, EF. costata; 
b) Fructus subtricoccus, loculis subequaliter contiguis: EF. turgida, F. tridentata, F. carinata; 
c) Loculi steriles obsoleti distantes, fertilis maximus: F. dentata, F. dasycarpa, F. eriocarpa; 
d) >» » — subeontigui fertili.minores: 'E. lasiocarpa, F. coronata, F. discoidea, F. vesicaria, F. 
; uncinata, F. echinata (och F. Cornucopize). 
Roden STEVEN har sålunda lemnat den gruppering, som sedermera återfinnes hos 
BeTCKE och tvifvelsutan tjenat till grund för DE CANDOLLES uppställning, som vi snart 
;skola anföra. Att de af STEVEN lemnade grunddragen undgått öfriga författares upp- 
märksamhet kunna vi icke annorlunda förklara, än att de ej rådfrågat ofvannämnda af- 
handling. Oss förefaller det, då vi afse hela slägtet, som vore afdelningarna a) och c) 
naturliga, att afdelningen d) innefattar arter, som svårligen höra tillsammans, då i öfrigt 
ej medräknas F. Cornucopi&e såsom tillhörande ett allmänt antaget, från Valerianella skiljdt 
slägte, samt att, sedan från afdelningen d) utgallrats'F. lasiocarpa, F. uncinata och F. 
echinata, återstående arter tillsammans med afdelningen b) bilda en särskild afdelning. — 
STEVEN har sedermera ") lemnat åtskilliga beriktiganden till senare författares förfarande 
att inom de antagna grupperna ordna en del arter och sammanslår under namnet Psilo- 
celx afdelningarna c) och d), hvilket vi anse mindre riktigt. 
MERTENS och KocH"") samt efter dem .SPENNER ""+) och RoTtHT) antogo en annan 
indelning af de arter, som desse författare beskrefvo, efter, som det tycktes, fruktens 
byggnad : 
a) mit BYELIRGE Kapsel; 3) mit melrfächriger Kapsel. 
Emot denna indelning anmärka vi, att den stödjer sig på felaktig iakttagelse; ty 
ingen Valerianella (Fedia) äger 1-rummig fruktkapsel, om än de sterila rummen Sander 
äro så små, att de först med väpnadt öga blifva synliga. 
Ofvan är nämndt, att GUSSONE åt kännedomen af detta slägtes arter egnat synner- 
lig uppmärksamhet och äfven försökt att i grupper ordna de af honom behandlade arter; 
vi finna detta först i ”Flor& Sicule Prodromus” vol. I (1827) och sedermera i ”Flor& Si- 
cule Synopsis” vol. I (1842), der dessa ordnas efter bracteernas riktning i 2:ne afdel- 
ningar: 
a) (Valerianelle) bracteis in fructu adpressis, och b) bräcteis in fructu patentibus. 
Ehuruväl bracteernas slutliga riktning i de flesta fall är temmeligen bestämd, tro vi 
dock, att en så skarp gräns mellan ” Töres adpresse” och ”bracterxe patentes” ej förefin- 
nes, att man efter dT skulle våga hänföra alla arterna till endera af ofvannämnda afdel- 
ningar. Genom denna gruppering, skulle för öfrigt ganska närstående arter, ja till och med 
former af samma art, stundom komma att ryckas från hvarandra. 
DE CANDOLLE (d. ä.) tillkommer förtjensten att, såsom det tyckes med ledning af 
STEVENS ofvan anförda indelning, först hafva ordnat alla vid hans tid kända Valerianel- 
ler i mestadels temligen naturliga grupper, grundade på fruktens byggnad: nemligen på 
fertila rummets yttervägg i förhållande till de sterilas ytterväggar samt de sterila rum- 
mens form och storlek, jemförda med det fertilas. Med anledning häraf antog han 4 
grupper, hvilka på följande sätt benämnas och "begränsas tf): 
”) Bullet. Soc. Mosc. (1848), sid. 278 och följ. 
”") RöHLINGS Deutschlands Flora.” Erster B. (1823). 
"") Flora Friburg. (1826). 
+) Enumer. Plant. Germ. (1827). 
TT) DE CANDOLLE, Mém. Valér. et Prodr. 4, sid. 625 och följ. 
