4 JOHAN LANG, 
ådagalägga, att syran i dessa föreningar uppträder med väsentligt andra karakterer än 
dem hon visar i det stora fertalet af sina salter; och då denna skiljaktighet äfven gör 
sig gällande med afseende på ammoniumoxid-föreningen, så till vida som densamma utan 
svårighet kristalliserar och relativt till det enkla salpetersyrliga saltet eger mycken be- 
ständighet, så kunde det anses såsom sannolikt, att äfven i sådana fall, der det ej lyckades 
att framställa de enkla salterna, dubbelföreningar af denna klass skulle kunna åvägabringas. 
De försök, för hvilka det följande innefattar en redogörelse, hafva hufvudsakligen 
haft till föremål salpetersyrlighetens föreningar med några platinabaser, hvartill slutar sig 
en undersökning af syrans salter med ethylamin och tetramethyl-ammoniumoxid, och hafva 
vid sidan af de enkla salterna äfven dubbelföreningarne med salpetersyrlig platinaoxidul 
blifvit upptagna. Den föreliggande undersökningen eger sålunda endast ringa omfattning, 
vida mindre än författarn haft för afsigt att gifva den, men han vågar hoppas att fram- 
deles blifva i tillfälle att fullfölja densamma i den riktning, som här ofvan blifvit antydd. 
Salpetersyrlig  platamin-amoniumozid. Denna förening framställdes genom dubbel 
decomposition af första REISET'SKA basens chlorur (N[Pt.H; NELJ.CI) och salpetersyrlig 
silfveroxid. Vid frivillig afdunstning anskjuter saltet i korta sneda fyrsidiga prismer, 
hvilka vittra 1 luften, med stor lätthet lösa sig i vatten så i köld som värme, men ej 
upptagas af 90-procentig alkokol. . 
De analytiska bestämmelser, som blifvit gjorda på föreningen, äro följande: 
1:o 0,823 gr. mellan läskpapper torkadt salt afgaf i torr luft öfver svafvelsyra 0,0765 
gr. vatten. Vid sedermera skeende upphettning till 100” visade sig ingen vigtförlust, 
men då temperaturen derefter småningom stegrades, började saltet vid 145” afgifva ammoniak 
och hade, då med bibehållande af denna värmegrad constant vigt erhölls, aftagit 0,0685 gr. i 
vigt. Temperaturen stegrades derefter ännu ytterligare, hvarvid saltet förblef oförändradt 
tills det vid 250” destruerades, och försiggick sönderdelningen under svag detonation. 
2:0 0,772 gr. mellan läskpapper torkadt salt afgaf öfver svafvelsyra 0,0715 gr. och vid 
upphettning till 145'—150” 0,0656 gr. Derefter behandladt med concentrerad svafvelsyra 
och upphettadt till fullständig sönderdelning lemnade det i återstod 0,387 gr. metallisk 
platina. 
3:0 0,640 gr. öfver svafvelsyra torkadt salt gaf vid behandling med kaustiktkali 0,1203 
gr. ammoniak. 
De sålunda funna värdena beräknade i procent af det vattenhaltiga saltet blifva 
il 2. 3. 
Pt j 50,12 
NH, afgifven vid 145” 8,32 3,50 
NH, totalmängd 17,08 
HO 9,31 I,27 
hvilka motsvara formeln N[Pt.E.NEL].O.NO;+2HO0, som fordrar 
Pt 530,24 
NH; 8,63 
NH; 8,63 Ke 
HO I,14. 
