OM SALPETERSYRLIGHETENS FÖRENINGAR. 9 
(N[Pt. EH. NEL].O.NOs+PtO.NOs) + NE; = N[Pt. EE. NEEJ].O.NO;+(PtO.NOs + NE), 
då vi med (PtO.NOs;s+NH;) beteckna hvad vi här ofvan gifvit namnet »salpetersyrlig 
platinaozidulammomiak.» 
På grund af denna reaktion syntes det kunna vara möjligt, att vid ammoniakens 
inverkan på det salpetersyrliga platinaoxidulkalit den dervid resulterande »salpetersyrliga 
platinaozidul-ammoniaken» vore en secundär produkt, i det att först salpetersyrlig platina- 
oxidul-platamin-ammoniumoxid (N[Pt.EE.NEE].O.NOs+PtO.NOs) bildades och denna der- 
efter sönderdelades af den öfverskjutande ammoniaken. Att likväl icke så förhåller sig, 
framgår emedlertid af följande försök. å 
1,073 gr. öfver svafvelsyra torkadt salpersyrligt platinaoxidulkali löstes i möjligast 
ringa qvantitet vatten, försattes med ett öfverskott af ammoniak och hölls en längre tid i 
kokning samt lemnades derefter att afsvalna. Det utkristalliserade upptogs på vägdt 
filtrum, tvättades några gånger med kallt vatten, torkades vid 100” och vägdes samt 
befanns utgöra 0,74 gr. 
Antages decompositionen ske enligt formeln (KO.NOs+PtO.NOs)+NE;=KO.NO; 
+(PtO.NOs+ NE), så borde den invägda qvantiteten af kalisaltet lemna 0,756 gr. »salpeter- 
syrlig platinaoxidul-ammoniak», då under den andra här ofvan antydda förutsättningen 
mängden af den bildade föreningen endast skulle blifva hälften så stor. 
Då sålunda alla reactioner hänvisade derpå, att denna »salpersyrliga platinaoxidul- 
ammoniak» ej mer än till sin empiriska formel och några af sina yttre karakterer öfver- 
ensstämde med den salpetersyrliga platinaoxidul-platamin-ammoniumoxiden, så återstod 
att tillse huruvida den ej var det salpetersyrliga saltet af andra REISET'SKA basen, med 
hvilket den äfvenledes i så måtto öfverensstämmer att de constituerande elementerna ingå 
1 samma relativa talförhållanden. 
Salpetersyrlig plotammoniumogzid. Såsom redan i det föregående blifvit anmärkt af- 
gifver salpetersyrlig platamin-ammoniumoxid vid upphettning till 140'—150” hälften af 
sin ammoiakhalt och öfvergår 1 detta salt. För att emedlertid öfvertyga oss om, att den 
sålunda genererade föreningen ej i sina förhållanden afvek från det på annan väg erhållna 
saltet, framställdes detsamma genom dubbel decomposition af salpetersyrlig silfveroxid med 
basens jodförening, hvilken på vanligt sätt erhållits genom fortsatt kokning af platamin- 
ammoniumjodur. Då det visade sig, att saltet var mycket svårlösligt i kallt vatten, så 
digererades blandningen i värme och den nybildade föreningen utdrogs i kokning. 
De å saltet anställda analytiska bestämmelserne äro följande: 
1:o 0,12 gr. torkadt öfver svafvelsyra vid vanlig temperatur afgaf vid 100? intet 
vatten; upphettadt till högre temperatur förblef saltet oförändradt, ända tills det vid un- 
gefär 240” fullständigt sönderdelades under svag detonation. 
2:o 0,358 gr. öfver svafvelsyra torkadt salt behandlades med concentrerad svafvelsyra 
i värme och upphettades slutligen till glödgning och gaf i återstod 0,29 gr. metallisk 
platina. 
3:0 0,516 gr. öfver svafvelsyra torkadt salt gaf vid behandling med kaustikt kali 
0,0525 gr. NE. 
Dessa funna värden, beräknade i procent och jemförda med dem, som erhålles ur 
formeln N[Pt.E;].O.NOs blifva 
KE. Vet. Akad. Handl. B. 5, N:o 5. 2 
