Mc stöd af de många analogier, hvilka i ett fertal af föreningsförhållanden visa sig 
förefinnas mellan platinan och de metaller, som vanligen åtfölja densamma 1 dess malmer, 
syntes med sannolikhet kunna förutsättas, att äfven i deras förhållande till salpetersyr- 
lighet en viss öfverensstämmelse skulle ega rum, och att sålunda föreningar af dessa sist- 
nämde skulle kunna framställas analoga med dem, som erhållas genom salpetersyrligt 
kalis inverkan på platinachlorur-dubbelsalter, och öfver hvilka vi i en föregående upp- 
sats meddelat några iakttagelser. 
En undersökning i denna riktning mötte emedlertid så till vida en svårighet, som 
de mot platinachloruren svarande oxidations- eller chlorbindningsgraderna af de här 
ifrågavarande metallerna antingen icke voro kända eller ej kunde erhållas under sådana 
former, som lämpade sig för det afsedda ändamålet, hvaraf åter måste följa, att ingen 
fullständig öfverensstämmelse i framställningssättet kunde på denna väg åstadkommas. 
Då likväl salpetersyrligheten, ehuru den i flertalet af sina reaktioner uppträder, såsom oxide- 
rande, i några fall tyckes spela en alldeles motsatt rol, syntes det ej omöjligt att ernå det åsyf- 
tade resultatet genom användande af wmetallernas högre chlorbindningsgrader, i det att 
salpetersyrligheten möjligen kunde åstadkomma dessas reduktion till det stadium af syr- 
sättning, som med syran förmådde bilda en förening af någon större beständighet, och är 
det på denna väg vi hafva sökt att komma till målet. 
Med den förutsättning, som så att säga låg till grund för våra försök, nemligen an- 
tagandet att äfven med afseende på de salpetersyrliga föreningarne en analogi skulle före- 
finnas mellan platinan och de öfriga här ifrågavarande metallerna, måste det i första 
rummet blifva oss af vigt att söka närmare utröna platinachloridens förhållande till den 
bundna salpetersyrligheten, för att sålunda erhålla en ledning vid undersökningen af de 
öfriga, och detta så mycket mera, som endast ringa qvantiteter af dessa sistnämnda stodo 
till vårt förfogande. 
Platinachloridens förhållande till nitriterna af natron och kali. Då det kunde anses 
såsom fullkomligt afgjordt, att i den händelse salpetersyrligheten i bundet tillstånd för- 
mådde att öfverhufvudtaget utöfva någon reducerande verkan på platinachloriden, detta 
resultat hastigast och fullständigast borde vinnas under sådana förhållanden, att agentierna 
i lättlösliga föreningar inverkade på hvarandra, så anställdes våra försök till en början 
med användande af syrans natronsalt och platinachlorid. ; 
När en möjligast neutral lösning af platinachlorid försattes med salpetersyrligt natron 
i öfverskott, inträdde visserligen en svag gasutyveckling, men ingen vidare förändring visade 
sig hvarken i värme eller i köld. Då gasutvecklingen med all sannolikhet kunde till- 
skrifvas ett ringa spår af fri syra uti platinachloriden, så syntes detta förhållande antyda, 
