NÅGRA PLATINAMETALLERS CHLORIDER. 5 
Såväl detta sistnämnda salt, som det förut erhållna, underkastades analys, och bestäm- 
melserna (af hvilka de under 1:o anförda referera sig till det förra, de under 2:0 till 
det sednare) gåfvo följande resultater: 
1:o 0,466 gr. mellan läskpapper torkadt salt afgaf i torr luft intet vatten och visade 
ej heller vid upphettning till 1009 någon vigtsförlust. Dekomponeradt med 
saltsyra, och derefter reduceradt i vätgas, gaf detsamma 0,215 gr. Pt och 0,154 
gr. KC. 
2:0 0,659 gr. lufttorkadt salt afgaf vid upphettning till 1009 intet vatten. Sön- 
derdeladt och i öfrigt behandladt på samma sätt som det föregående lemnade 
det 0,3055 gr. Pt och 0,211 gr. KOL. 
DA värden räknade i procent och jemförda med dem ur formeln KN + PtN 
härledda, blifva: 
räknadt fonnet 
lå 2. 
Pt 46,52 46,13 46,35 
K 20,43 20,84 20,19 
N 33,05 33,03 33,46 (förlust). 
Häraf vill synas som om det salpetersyrliga platinaoxidul-kalit 1 vattenfritt tillstånd 
kunde under olika förhållanden kristallisera i 2:ne olika former, något som likväl en- 
dast såsom en antydan kan här uttalas, enär en närmare bestämning af de begge formerna 
är nödig för att deröfver komma till visshet. I förbigående må anmärkas, att det ej 
lyckats oss efter godtycke bringa saltet att anskjuta i de ofvannämnda korta pris- 
morna, hvaremot dessa lösta 1 vatten gifva, allt eftersom afdunstningen sker i värme eller 
köld eller efter lösningens concentrationsgrad, det vattenfria saltet i den vanliga formen, 
eller det tafvelformiga, vattenhaltiga, vittrande. 
Sedan det sålunda visat sig, att de salpetersyrliga salterna utöfva en reducerande 
imverkan på platinachloriden, så till vida som de förmå att öfverföra densamma uti sal- 
petersyrligt oxidulsalt, hvilket träder i förening med det salpetersyrliga alkalit, kunde det 
knappast vara något tvifvel underkastadt att, i händelse de öfriga platinametallerna gåfvo 
liknande dubbelsalter, dessa skulle kunna erhållas på enahanda sätt. 
Rhodium-sesquichloridens förhållande till nitriterna af natron, kali och baryt. Då en 
lösning af rhodium-sesquichlorid-chlornatrium försattes med ett öfverskott af salpetersyrligt 
natron, visade sig till en början ingen förändring hvarken i lösningens färg eller i något 
annat hänseende. Blandningen lemnades derefter åt sig sjelf vid vanlig temperatur, 
hvarvid så småningom ett gulhvitt, pulverformigt salt afsatte sig vid kärlets väggar under 
det att lösningens röda färg alltmera aftog i intensitet, men först efter ungefär en veckas 
förlopp syntes sönderdelningen vara fullbordad, i det att fullständig affärgning då hade 
inträdt. Någon gasutveckling kunde under reaktionens fortgång ej iakttagas. Denna det 
salpetersyrliga saltets inverkan på rhodium-sesquichloriden påskyndas emedlertid i högst 
väsentlig grad genom upphettning, ty redan efter några minuters kokning af den blandade 
lösningen visade sig densamma fullkomligt affärgad, och det härvid bildade saltet häftade 
mindre fast vid glasets väggar. Icke heller i detta fall visade sig under dekomposi- 
tionen någon gasutveckling. 
