4 ÅA. J. ÅNGSTRÖM OCH R. THALÉN 
brännvidd koncentrera solljuset och låta den sålunda erhållna solbilden falla på kollimator- 
tubens springöppning. I närheten af H-linierna måste vi dock derjemte begagna färgade 
glas för att utestänga främmande ljus. Mätningarne, utförda dels med en i okularet 
insatt glasmikrometer, dels med en vanlig hårmikrometer, der artificiel belysning af håren 
vid behof är möjlig, göra ej anspråk på att vara annat än relativt riktiga, d. v. s. de an- 
gifva lika litet som KIRCHHOFFS mätningar de särskilda liniernas absoluta brytningsför- 
hållanden. De bortom H varande linierna äro för svaga, för att med ögat tydligt kunna 
urskiljas. Enda tillförlitliga sättet att få reda på deras utseende och läge, torde vara att 
på fotografisk väg söka afteckna dem. Vid de fotografiska försök, vi hittills i interferens- 
spektrum gjort, har dock skalan varit allt för liten, för att här vara af någon väsendtlig 
nytta. För fullständighets skull äro dock i teckningen några grupper, som med spektro- 
skopet blifvit direkt observerade, angifna, men deras skuggade utseende antyder snarare 
läget än verkliga utseendet. 
Teckningarne äro utförda för hand med tillhjelp af passare och linial, men i öfrigt 
inrättade på samma sätt som KrrcHHorFFs. De äro dock för beqvämlighets skull vid rit- 
ningen utförda i en ndygot större skala än hans, och det är för jemförelses skull som G- 
gruppen blifvit här på nytt upptagen. 
Vi inse mer än väl, att den teckning af den utan tvifvel svåraste delen af solspek- 
trum, som härmedelst framlägges för offentligheten, icke kan i sina minsta detaljer göra 
anspråk på ofelbarhet; vi hoppas dock, att några betydligare fel ej der skola förefinnas. 
Särskildt anhåller den af oss båda, som utfört denna teckning, att få fästa uppmärksam- 
heten derpå, att utseendet hos denna del af spektrum icke obetydligt vexlar med sol- 
ljusets intensitet för dagen, och att det vid vårt nordliga läge endast är den klaraste och 
renaste luft under högsommaren, som medgifver verkställandet af en i detaljerna fullt 
trogen teckning af den nu ifrågavarande delen. Oaktadt de befarade bristerna hoppas 
vi dock, att teckningen skall vara användbar för andra, likaväl som den är behöflig för 
oss vid den uppmätning af våglängderna, som nu är under arbete. 
4. Genom KIRCHHOFFS upptäckt af koincidensen mellan metallernas lysande linier 
och de Fraunhoferska mörka i solspektrum blef det af vigt att i sammanhang med hvar- 
andra studera metallernas elektriska spektra och solspektrum. KrircHHorFF har verkställt 
jemförelsen mellan de båda spektra för delen mellan A och G, och redan samtidigt med 
honom uppvisades i en uppsats, införd i K. Vetenskaps-Akademiens förhandlingar”), för 
den violetta ändan af spektrum de starkaste solliniernas sammanfallande med de lysande 
från calcium och jern. Det återstod dock en betydlig mängd linier, och bland dessa 
äfven många synnerligen framstående, för hvilka ingen dylik koincidens med de oss be- 
kanta kropparnas lysande linier blifvit uppvisad. Men då så var, och om man hyllar den 
åsigten, att alla de linier i solspektrum, som ej uppstå inom jordens atmosfer, härröra 
från absorption inom solens egen, kunde den förmodan ligga nära till hands, att i solen 
förefunnes en mängd för oss fullkomligt obekanta kroppar. Nu hafva vi dock vid de 
sedan längre tid tillbaka fortgående spektralundersökningarne och redan med den större 
modellen af RUHMKORFFS induktionsapparat funnit, att t. ex. för jern en icke obetydlig 
mängd flere linier synnerligast inom blåa delen af spektrum verkligen finnes, än KIRCHHOFF 
2) Se den 9 Oktober 1861. 
