6 'J. E. ZETTERSTEDT, 
växer i underalp- och alp-regionen, så är orsaken helt enkelt den att jag i Luchons omgifnin- 
gar endast observerat den i dessa regioner. Man får aldrig från utbredningen inom ett enda 
inskränkt område sluta till artens utbredning i stort, utan dertill kommer man först ge- 
nom att betrakta en arts utbredning inom regioner i vidt skiljda trakter. Den nämnda 
Distichium  capillaceum är en art med särdeles vidsträckt utbredning, så horizontal som 
vertikal. Den är utbredd öfver nästan hela Europa och finnes dessutom i Asien, Afrika 
och Norra Amerika, samt. förekommer ifrån berg- och underalp-regionen i medlersta och 
södra Europa, der flere sydliga arter redan förekomma, ända upp mot gränsen för växt- 
verlden och till den eviga snön, och kan med så mycket större skäl anses hemmastadd 
äfven i de höga fjelltrakterna, som den der bär frukt likaväl som på låglandet. Den är 
utbredd öfver hela Skandinavien och förekommer såväl i halföns varmaste trakter, som 
högt upp i närheten af snögränsen på Loms och Dovres höga fjelltoppar, öfverallt rik- 
ligen fruktbärande. 
I den nu följande framställningen af mossvegetationen efter de olika vertikala regi- 
onerna har jag noggrannt följt den anordning, som jag förut begagnat i »Plantes Vascu- 
laires des Pyrénées principales»'), med undantag för den lägsta regionen, emedan de var- 
mare trakterna af den falla utom det gebit, hvars mossvegetation jag nu söker skildra. 
I. Is-regionen (regio frigida Il. glacialis): 3400—2700 métres. Denna region inne- 
fattar en ringa rymd, ty blott en del af Maladetta, Tusse de Maupas, Crabioules och 
Port d'Oo, jemte några enstaka toppar höja sig öfver 2700 métres. Den öfversta delen 
af Port de la Picade, Port de Venasque, Port de la Glére, Port d'Estouats, närmar sig 
denna höjd och har samma vegetation i bryologiskt hänseende. Arterna i is-regionen äro 
ganska få. Ingen art finnes, som ej tillika förekommer i den öfre alp-regionen. Endast 
Grimmia mollis, Polytrichum sexangulare och Andrewa nivalis kunna anses hafva sin hufvud- 
station i detta kalla och isiga område. Dessutom förekomma här mer och mindre spar- 
samt: Weisia crispula, Dicranum Starku, Grimnmia Domana, Webera Ludwigi, Andreca 
alpestris, Andr. rupestris.  Polytrichum juniperinum och Grimmia apocarpa stiga ifrån Pyre- 
nernas tot ända upp mot denna regions gräns och inträda stundom i densamma. 
I. Alp-regionen (regio alpina I. nivalis): 2700—1700 métres. Denna region inne- 
fattar en ej obetydlig rymd, nemligen hela trakten vid Maladetta (utom den del som 
höjer sig till is-regionen), Port de la Picade, Port de la Fraiche, Port de Venasque med 
Penna Blanca, Port de la Glére, Port d'Estouats, en vidsträckt rymd vid Tusse de Maupas 
och Crabioules samt Port d'Oo, trakten vid Lac d'Espingo, dalarne Esquierry och Medassoles, 
Pic de Ceciré och öfversta toppen af Superbagnéres. I »Plantes Vasculaires des Pyrénées 
principales»”) har jag antydt, som jag tror med fullt skäl, att denna region, som har den 
ojemförligt största vertikala utsträckning eller hela 1000 métres, med fördel kan afdelas 
1 tva underafdelningar vid betraktande af den phanerogama vegetationen, nemligen den 
öfre från 2700—2200 métres och den nedre från 2200—1700 métres, ty en mängd pha- 
nerogamer tillhöra företrädesvis antingen den öfre eller den nedre alp-regionen. Visser- 
ligen är förhållandet till en del detsamma i afseende på mossorna; dock äro de arter, 
som hufvudsakligen karakterisera den öfre alp-regionen, särdeles få. Af de från slätten 
NNE NON, 
2) PP. XXVIL—XXIX 
