PYRENEERNAS MOSSVEGETATION. bs) 
af underalp-regionen. Gemensamma för dessa begge regioner äro en stor mängd moss- 
arter, af hvilka en del lika ymnigt förekomma i båda, andra åter förnämligast i de lägre 
trakterna, andra i underalp-regionens skuggiga skogar. Sådana arter äro: Weisia viridula, 
W. fugaxz, W. denticulata, Cynodontium Bruntoni, Dicranella varia, D. heteromalla, Fissidens 
bryoides, F. taxifolius, F. adianthoides, F. grandifrons, Eucladium verticillatum, Leptotrichum 
iortile, L. homomallum, Trichostomum rigidulum, Barbula ungwiculata, B. muralis, B. subulata, 
Grimmia pulvinata, Gr. leucophea, Gr. Hartmanni, Gr. commutata, Racomitrium patens, R. 
aciculare, RB. protensum, R. heterostichum, Hedwigidium imberbe, Coscinodon pulvinatus, Piy- 
chomitriwm polyphyllum, de festa arterna af slägtena Ulota och ÖOrthotrichum, Encalypta 
streptocarpa, Funaria hygrometrica, Bryum argenteum, Br. roseum, Mnium cuspidatum, Mn. 
hornum, Mn. punctatum, Aulacomnium androgynum, Bartramia pomiformis, B. Halleriana, 
Atrichum undulatum, Pogonatum aloides, P. urnigerum, Polytriclhum formosum, Neckera crispa, 
N. complanata, Leucodon sciuroides, Pterygophyllum lucens, Anomodon attenuatus, An. viticu- 
losus, Heterocladium heteropterum, Thuidium tamariseinum, Th. delicatulum, Isothecium myurum, 
Homalothecium sericeum, Camptothecwum lutescens, Brachythecium velutinum, Br. populeum, 
Eurhynehium myosuroides, Eurh. striatum, Eurh. prelongum, Rhynchostegium rusciforme, 
Thammium alopecurum, Plagiothecium silesiacum, Pl. elegans, Pl. denticulatum, Pl. silvaticum, 
Pl. undulatum, Amblystegwum subtile, Hypnum cuspidatum, H. Schreberi, Hylocomium brevi- 
rostrum, H. triquetrum, H. loreum. 
4. Om de olika mossgruppernas och slägteras förekomst, 
Skulle man åter vilja jemföra de olika mossgruppernas eller slägtenas talrikare 
eller sparsammare förekomst inom vårt område, så får jag i främsta hand hänvisa till 
den speciella afdelningen. Några allmänna anmärkningar torde dock böra förutskickas '). 
Hvad först de akrokarpiska mossorna beträffar, så äro grupperna och slägtena af 
dem bättre begränsade och mer naturliga, så att man utan svårighet kan betrakta dem 
hvar för sig, än förhållandet är i afseende på de pleurokarpiska. De akrokarpiska mos- 
sorna äro här, liksom i det öfriga Europa, rikligare fruktbärande än de pleurokarpiska, 
samt temligen likformigt utbredda öfver alla regionerna af vårt område. 
Af de akrokarpiska mossornas första grupp, Cleistocarpi eller Phascacee (i vidsträckt 
mening), är ingen art funnen inom vårt område. De tillhöra förnämligast medlersta 
Europas slättbygder och försvinna i de högre bergstrakterna”). Vid Pyreneernas fot äro 
några få arter funna ”). 
1) Det torde ej behöfva påpekas att dessa allmänna anmärkningar torde komma att mycket modifieras genom 
fullständigare undersökningar, hvilket ej bör förundra någon, som pröfvat på svårigheten af noggrauna växt- 
geographiska observationer. Spruce har lemnat en ganska värdefull afhandling öfver Pyreneernas mossvegeta- 
tion, rik på växtgeographiska data. Icke dessmindre träffas hos honom många små oegentligheter i detal- 
jernma. På ett så rikt fält som växtgeographien lemnar hvarje författare, äfven den sorgfälligaste, en rik efter- 
skörd åt sina efterföljare. 
2) Undantag göra de afvikande slägtena Voitia och Bruchia, som tillhöra fjelltrakter, men som ej blifvit funna 
1 Pyreneerna. 
3) Jemf. Spruce Ann. and Mag. of Nat. Hist. 1349, vol. III, p. 371 och 478. 
K. Vet. Akad. Handl. B. 5. N:o 10. 
b3 
