PYRENEERNAS MOSSVEGETATION. IG 
De europeiska arterna af Pogonatum och Polytrichum hafva, såsom bekant är, en 
mycket stor utbredning och de flesta förekomma äfven inom vårt område. Blott två 
kärr-arter saknas. nemligen Polytrichum gracile och P. strictum. 
Flere akrokarpiska mossarter hafva för sin större eller mindre sällsynthet ett sär- 
skildt intresse, såsom Dicramella crispa, Dicranum fulvellum, D. falcatum, D. Sauteri, D. spa- 
diceum, Dieranodontium longirostre, Campylopus atrovirens, Fissidens grandifrons, Trichosto- 
mum erispulum, Barbula rigida, B. membramfolia, B. recurvifolia, Grimmia spherica, Gr. 
suleata, Gr. mollis, Gr. unicolor, Gr. atrata, Hedwigidium imberbe, Piychomitrium polyphyllum, 
Ovrthotrichum urnigerum, Encalypta ligulata, Tayloria serrata, Mielichoferia nmitida, Bryum 
Miihlenbeckir, Anomobryum julaceum, Zieria julacea, Mnium subglobosum, Oligotrichum hercy- 
nmicum. Af alla dessa torde dock blott en art kunna anses såsom egentligen karakteristisk 
för Pyreneerna, nemligen HFissidens grandifrons. Denna art finnes der i stor mängd, men 
är för öfrigt sällsynt, ehuru den äfven blifvit funnen både i Norra Afrika och Norra 
Amerika och således har en vidsträkt utbredning. Hncalypta ligulata kan äfven anföras 
såsom karakteristisk, men finnes i mindre mängd, och förekommer utan tvifvel äfven i 
andra bergstrakter, ehuru den lättare öfverses. Samma förhållande är det med den ny- 
beskrifna Dicranum spadiceum. Hedwigidium iwimberbe karakteriserar förnämligast vestra 
Europa och tilläfventyrs är detta ock förhållandet med den i Pyreneerna så ymniga 
Piychomaitrium polyphyllum. 
De pleurokarpiska mossorna förete ej några så naturliga grupper och slägten, som 
de akrokarpiska, utan kunna betraktas såsom en stor naturlig grupp. De äro talrika i 
Pyreneerna och utgöra enligt nedanstående förteckning 102 arter, hvilket antal vid nog- 
grannare undersökning med säkerhet skulle ej obetydligt ökas. I afseende på individernas 
massa spela de främsta rolen, ty en mängd arter finnas i stor myckenhet, ja flertalet af 
Pyreneernas ymnigast förekommande mossarter höra till denna grupp. Många af dem 
bära sällan eller aldrig frukt. De finnas i myckenhet i berg- underalp- och alp-regionen, 
men försvinna nästan helt och hållet i is-regionen. De egentliga fjellarterna af denna 
grupp äro relativt få; men de luxuriera så mycket mer i underalp-regionen. Flere af 
Pyreneernas intressantaste och märkligaste mossor höra hit, såsom Pierygoplyllum lucens, Ana- 
camptodon splachnoides, Pierogonium gracile, Lescurca striata, Cylindrothecium cladorrhizans, 
Homalothecium  Plalippeanum, Piychodium plicatum, FHurhyncehium velutinoides, Plagiothecium 
latebricola, Hypnum revolvens, H. callichroum, H. irrigatum, H. arcticum, Hylocomium ÖOakesti. 
Ingen af dessa arter torde kunna betraktas som karakteristisk för Pyreneerna, om ej den 
nybeskrifna Hypnum irrigatum, som dock utan tvifvel äfven finnes i andra bergstrakter. 
Af Andrewacee förekommer ingen art allmänt. En art, Andreca petroplula, är blott 
funnen i under-alpregionen, de fyra öfriga tillhöra alp- och is-regionen. Andrecea mvalis 
och Andr. falcata räknas bland Europas sällsyntare mossor. 
Sphagnacee äro relativt sparsamma i Pyreneerna. Arterna äro ej många och före- 
komma i allmänhet i ringa mängd. Några arter äro funna vid Pyreneernas fot”), men i 
de lågbergiga trakterna äro de mycket sällsynta, och förekomma först 1 någon större 
ymnighet i de trakter af underalp-regionen, som hafva en rik vattentillgång genom höga 
bergskedjors omedelbara närhet. Nästan alla inom vårt område befintliga arter tyckas 
1) Nemligen Sphagnum cuspidatum, Sph. rigidum, Sph. cymbifolium (Spruce 1. c. p. 499). 
