OM DIFFERENTIALKALKYLEN. 17 
= er 
Man har 
| v 
Re 
Insättes 
L— XL) 
1+u 
eller, hvilket är detsamma, om definitionen (3) användes, så blir 
DEE ha 
oc 
a u—aA— 1 m m— uta ; u"'du 
2 DE a (e— fer 0 RN EE 0) SN SE Se (Er 
0 
Antages reella delen af u negativ, så kan man taga m=0, och man erhåller 
oo 
[24 —0—1 a—u utdu 
Die a et) len) JaFaror a 2 
eller efter insättning af Uf EA 
u—0—-1 = T(e +1) (Zz + VD" 
DE sal =) OLD CBD (RN Hed ror (42), 
under förutsättning att reella delen af e«e-F1>0, samt att reella delen af 7 3 ee >0. 
Enligt anmärkningen under mom. 1 gäller formeln (42) äfven för sådana värden på pu 
hvilkas reella del är =0. Den skulle ock utan svårighet, fastän något omständligare, 
kunnat härledas direkt ur formeln (41). 
[(v + - (& + db) — 2 
4. fa) = DETT 
Man har 
pr [e+td6e+ BYT DE (— LAN (e + a) (ö+ HE" 
XL, Log (£ — 20 RK ör = £) e = YE 
Lo 
och för 
U 
rm Zyt (2 LIE 
« [(g+ 2) (6 + 3 "2 DN ER NE [(a -F z,y + (a + v)u) (6-2 + (6 + jute Hi 
Ert (rv —2 JA = Fn — tu) v LC wu" Fu)" LU. 
0 
Integralen i högra membrum blir oändlig då den reella delen af u är =1. Vi antaga 
således att den reella delen af u är <1. Med stöd af anmärkningen under mom. 1 
sätta vi m=0 och erhålla 
w [(e+ a) (6 + 51 2 LES FOA 1 | K uw "du 
200 O-R T(T 4) (0 — a) a + a + (a + 2)u) 6 + 20 + O-+ WIN 
0 
K. Vet. Akad. Handl. B. 5. N:o 11. 5 
