OM DIFFERENTIALKALKYLEN. 43 
Insätta vi åter konstantsystemet (116) i (85) och (86), så erhålles först af (85) 
20 a Sn 2209 th GEN 
H D oc ola =E D 2 SÄ ((i—1) Jo 
i=1 i=1 
eller emedan 
((—1)—20 =—1 från i=ps+1 till i =(ptFl1)s—1 
=8—1 för 1=0q4qs 
Te (03. 
och på samma sätt af (86) 
[Dare + 2) + FN 
(CERN 
nh gla)? (n + a) x (cmrvAge Uu ; 
TA Or. ”1+ 2) ju (F) (To) voloagsan (124). 
Högra membra i dessa formler äro af samma form som de begge membra i formlerna 
(119) och (120), hvilka följaktligen för enskilda värden på £ kunna med dessa förbindas. 
Su. 
Kombination af systemerna (80) och (82). 
I vilkorseqvationen (75) sätta vi 
A= Uj LA 
0; URI RdSN Cödog 
li ; ( 26 STEEN dra AL ör ASS AA NEN AR SA (125), 
KG RK förl PB; i 
2 fö 
G= Myron Bis] 
hvarefter till identifiering återstår 
i=s rad mg nm) LLA 020 (LF PT Emek fö 6 
2 TALA DAR Crn se) FEM OUR AD AT (ngr Ros SPAR Se ReregeEn (12 ) 
Detta kan ske efter t. ex. något af följande 4 systemer: 
BO Peder I AR NR NS RR årg bo sT Cnakg | 
BON flera TE ÖT RA Be RE FEAR RO Corsa ser (127) 
20) lnsrossna — BA Ag fö RE rr rr ONE ee Ör | - 
4:0) Pots = PE Cinigden TT 9 Bytet TT Lmga Ts RR Ca) 
Alla dessa vilkor skola gälla från i=1 till i=s. Äro de uppfyllda, så gälla 
enligt (76) och (78) de begge formlerna 
i=n A = 
IT Dre PS ER plit Pi fits s+1 | Ne (128) 
