OM VÄSTERGÖTLANDS CAMBRISKA OCH SILURISKA AFLAGRINGAR. 5 



Af de nämnda åtta regionerna upptager Prof. Angelin sex såsom förekommande 

 i Vestergötland, nämligen I, II, IV, V, VI och VII. Till dessa kan man, på skäl, som 

 längre fram skola anföras, lägga äfven regio III, så att serien blir oafbrnten och endast 

 den yngsta, rent öfversiluriska, regio VIII saknas. Regio III öfverensstämmer dock i 

 petrografiskt afseende så nära med regio II, att de kunna hänföras till samma hufvud- 

 lager. Regio VI delas af Prof. Angelin sjelf i två afdelningar, och inan kan alltså, en- 

 ligt hans uppställning, i Vestergötland urskilja sju lager. Härtill komma dock tvänne, 

 som i Palagontologia Scandinavica ej blifvit omnämnda, och som bägge äro utmärkta 

 genom sin rikedom på Graptolither. Hela antalet uppgår således till nio, hvilka ofta 

 liafva flera, mer eller mindre starkt utpräglade, underafdelningar och stundom äfven 

 visa öfvergångar till hvarandra. 



De båda lägsta hufvudlagren, som af Prof. Angelin hänföras till hans regg. Fu- 

 coidarnm och Olenorum, sammanfalla med äldre författares sandstens- och alunskiffer- 

 lager. På dessa följa tvänne lager, som länge blifvit dels förbisedda, dels förblandade ' 

 med alunskifferlagret, till hvilket de stundom i petrografiskt afseende närma sig. Det 

 lägre blef först af Prof. Angelin urskiljdt och lagdt till grund för hans regio Cerato- 

 pygarum. Det öfra, i Palagontologia Scandinavica ej omnämnda, är eqvivalent med den 

 af Prof. Kjerulf i Norge uppställda "undre Graptolithskiffern". Det femte lagret tillhör 

 Angelins regio Asaphorum och motsvarar äldre författares kalklager, den s. k. Ortho- 

 ceratitkalken. Alla de öfre motsvara dessas lerskiffer. Närmast ofvan Orthoceratit- 

 kalken ligger ett af kalk och mergelskiffer bildadt lager, som synes tillhöra den lägre 

 afdelningen, Da, af regio Trinucleorum och efter en af sina mest karakteristiska för- 

 steningar kan benämnas Beyrichiakalk. Ofvan Beyrichiakalken ligga mergelartade skiff- 

 rar, som tillhöra den öfre afdelningen, Db, af regio Trinucleorum, och ofvan dessa 

 ett lager, som af Prof. Angelin blifvit hänfördt till hans regio Harparum och isynnerhet 

 är utmärkt genom sin rikedom på Brachiopoder. Slutligen följer en hufvudsakligen af 

 Graptolither karakteriserad skiffer. De i Vestergötland förekommande hufvudlagren äro 

 sålunda, benämnda efter sina mest karakteristiska försteningar, följande: 



9. Öfre Graptolithskiffer. 



8. Brachiopodskiffer, enligt Prof. Angelin reg. Harparum. 



7. Trinucleidskiffer Trinucleorum D b. 



6. Beyrichiakalk » Da? 



5. Orthoceratitkalk .". Asaphorum. 



4. Undre Graptolithskiffer. 



3. Ceratopygekalk '. Ceratopygarun. 



2. Olenidskiffer Olenorum 



(et Conocorypharum). 



1. Fucoidsandsten Fucoidarum. 



Att i Vestergötland en så fullständig följd af lager finnes i behåll, har utan 

 tvitvel sin grund deri, att de sedimehtära lagren blifvit skyddade af en hårdare, erup- 

 tiv bergart, trapp, som bildar alla de högre bergens hjessor. Der denne saknas, sak- 

 nas äfven de öfre sedimentära lagren, hvilka till följd af bergarternas löshet och starka 

 förklyftning icke kunnat motstå inverkan af den denudation, för hvilken denna trakt 



