6 J. G. O. LINNARSSON, 



liksom öfverhufvud hela Skandinavien, under istiden varit utsatt. De undre lagren 

 hafva deremot genom sin i allmänhet större fasthet bättre kunnat motstå denudationen 

 och hafva derför en betydligt större utbredning. Dock hafva äfven dessa till en stor 

 del blifvit -förstörda, så att de neptuniska aflagringarne i Vestergötland numera ej 

 bilda ett sammanhängande helt, utan äro fördelade på tre skiljda större områden, Kinne- 

 kulle, Falbygden samt Halle- och Hunneberg, till hvilka kommer ett fjerde, mindre be- 

 tydande, det lilla Lugnåsberget, som endast innehåller de Cambriska lagren. Utan 

 tvifvel hafva dessa områden fordom varit förenade med hvarandra, och ganska sanno- 

 likt är, att de en gång stått i sammanhang med andra, samtidiga bildningar, af hvilka 

 större eller mindre lemningar återfinnas på skiljda ställen inom Skandinavien, som så- 

 ledes antagligen till en stor del varit betäckt af sammanhängande Cambriska och Sibi- 

 riska aflagringar. Äfven der trappen skyddande utbredt sig öfver de sedimentära lagren, 

 finnes emellertid icke alltid hela den ofvan angifna lagerserien fullständigt utvecklad, 

 och man kan deraf sluta, att vissa lager antingen afsatts inom ett inskränktare område 

 eller på en del ställen blifvit bortsköljda redan före trappbäddens bildning. På Halle- 

 och Hunneberg förekomma endast de 4 lägsta hufvudlagren, och trappen hvilar ome- 

 delbart på den undre Graptolithskiffern, der icke äfven denne, såsom på många ställen 

 är fallet, blifvit förstörd. På Falbygden saknas Ceratopygekalken och den undre Grap- 

 tolithskiffern, hvaremot de öfra lagren alltid äro tillstädes. Kinnekulle ensam inne- 

 håller alla lagren. För lättare öfversigts skull meddelas här en jemförande tablå öfver 

 de trenne hufvudområdenas lager. 



Kinnekulle. Falbygden. Hunneberg. 



Tr-app * * * 



9. Öfre Graptolithskiffer * ^ 



8. Brachiopodskiffer m # 



7. Trinucleidskiffer * s 



6. Beyrichiakalk * * 



5. Orthoceratitkalk * * 



4. Undre Graptolithskiffer : * # 



3. Ceratopygekalk m * 



2. Olenidskiffer * * .....' * 



1. Fucoiclsandsten * * .% 



Jag går nu att först lemna en kortfattad allmän öfversigt af de särskilda huf- 

 vudlagrens geognostiska beskaffenhet och af de för hvart och ett karakteristiska orga- 

 niska lemningar, samt att söka angifva det förhållande, hvari de stå till de förnämsta 

 Cambriska och Siluriska bildningar på andra orter, för att sedan öfvergå till en mera 

 detaljerad beskrifning öfver de särskilda områdena. 



FiicoirisaiHlstancu är nederst, åtminstone på de jemförelsevis få ställen, der gränsen 

 till den underliggande gneissen blifvit blottad, konglomeratartad. Konglomeratet, som 

 har en obetydlig mäktighet, öfvergår upptill i en hård, grå, i luften rodnande sand- 

 sten, hvars i allmänhet tunna skikter mellanlagras af skifferlera. Den sandsten, som 



