OM VESTERGÖTLANDS CAMBRISKA OCH SILURISKA AFLAGRINGAR. 7 



bildar den öfre och betydligaste delen af lagret, är lösare, gråhvit, stundom med gul- 

 aktig anstrykning; dess skikt uppnå ej sällan en mäktighet af flera fot. Denne sträc- 

 ker sig oförändrad ända till grannskapet af alunskifferlagret. Vid sjelfva gränsen till 

 detta lager är bergarten afvikande, derigenom att han upptagit en myckenhet svafvel- 

 kis och stundom äfven lera. Den så förändrade sandstenens mäktighet öfversti^er 

 knappast en fot. 



Aftryck och gångar efter alger och sandmaskar hafva länge varit de enda spår 

 af organismer, som påträffats i den svenska Fucoidsandstenen, och andra aflagringar 

 från den äldsta Cambriska tiden hafva visat sig föga rikare. Det är clock otvifvelak- 

 tigt, att denna tids både fauna och flora varit vida mer utvecklad, än man hittills anat. 

 I Vestergötland kan man till och med i skikter, som ligga endast en eller annan fot 

 ofvan grundfjellet, finna ganska tydliga lemningar efter flera innevånare i den äldsta 

 Cambriska tidens haf och måhända äfven på dess stränder. Den första Brachiopod 

 från Fucoidsandstenen, en Lingula, fann jag för ett par år sedan, och samtidigt an- 

 träffade D:r J. A. Wallin den märkliga A^äxtförstening, som af Prof. Torell blifvit be- 

 skrifven under namn af Eophyton Linnoeanum. Sedermera har jag, utom växtlemningar, 

 funnit tvänne nya Brachiopocler och en art af det tvifvelaktiga slägtet Rhysophycus. 

 Knappt något annat lands äldsta Cambriska bildningar torde således för närvarande 

 kunna uppvisa en så stor rikedom på organiska lemningar, som Vestergötlands Fucoid- 

 sandsten. Brachiopoderna erhållas ofta bättre bibehållna, än man skulle kunna vänta, 

 och uppnå, i jemförelse med de äldsta Brachiopoderna t. ex. från England, en ganska 

 betydlig storlek. Förvånande är derför, att de så länge blifvit förbisedda. Då mina 

 undersökningar af Fucoidsandstenens organiska lemningar hittills varit föga omfattande, 

 är det sannolikt, att mycket ännu återstår att upptäcka, och att sambandet mellan den 

 äldre och den yngre Cambriska tidens fauna skall befinnas ännu närmare, än det genom 

 de nu gjorda fynden visat sig vara. Särskildt kan man vänta att i Fucoidsandstenen 

 hnna några förelöpare till de i Olenid skiffern talrikt uppträdande Trilobiterna. 



Sandstensaflagringar, tydligen samtidiga med denna, förekomma på många ställen 

 i Sverige, såsom på Öland, i Skåne, Nerike och Dalarne. Äfven åtskilliga andra land- 

 skap innehålla sandstenslager, som torde tillhöra samma tid. Utan tvifvel har Fucoid- 

 sandstenen äfven en motsvarighet i den s. k. Sparagmiten, som i Norge bildar det 

 lägsta neptuniska lagret. 



Vid bestämmandet af Fucoidsandstenens förhållande till utländska aflagringar, 

 har man, då de organiska lemningarne ännu icke kunna ensamma gifva ett säkert ut- 

 slag, hufvudsakligen att stödja sig vid lagringsförhållandena. Englands äldsta Cam- 

 briska bildning, "Longmyndgrnppen", öfverensstämmer i afseencle på läget fullkomligt 

 med Fucoidsandstenen; liksom denne innehåller den hufvudsakligen maskar och alger, 

 jemte hvilka mera sparsamt påträffats en Brachiopod, Lingulella ferruginea Salt., samt 

 de ännu föga kända formerna Oldhamia och Palceopyge. 



I Ryssland utgöras, som bekant, de äldsta kända neptuniska aflagringarne af lera 

 och sandsten. Den senare, som i sina öfra skikter i mängd innehåller Ungula (Obolus) 

 Apollinis, efter hvilken den erhållit benämningen Ungulitsandsten, jemte några andra 

 Brachiopoder, torde Vara eqvivalent med Fucoidsandstenen. Måhända motsvarar det 



