OM VESTERGÖTLANDS CAMBRISKA OCH SILURISKA AFLAGRINGAR. 9 



alunskifferlager till regio Olenorum. Att dock den förra har samma utbredning som 

 den senare, och att alunskifferlagret i de öfriga landskapen med samma skäl som i 

 Skåne kan fördelas på två regioner, är i hög grad sannolikt. Hvad särskildt Vestergöt- 

 land beträffar, så gifver en närmare undersökning af dess alunskifferlagers fauna vid 

 handen, att icke blott arterna hafva en ganska inskränkt vertikal utbredning, utan att 

 äfven slägtena till aldra största delen äro fastade vid en viss del af lagret, och att 

 detta på grund häraf kan indelas i två väl skiljda afdelningar, inom hvilka åter flera 

 underavdelningar kunna urskiljas. Bland Trilobiterna är endast slägtet Agnostus ge- 

 mensamt för båda afdelningarna; den öfra innehåller för öfrigt endast slägtet Olenus 

 (i vidstr. bem.), den lägre Conocoryphe, Arionellus, Anomocare, Liostracus och Para- 

 doxides. Under det att således den öfra afdelningen gör fullt skäl för benämningen 

 regio Olenorum, närmar sig den lägres fauna mera till den, som enligt Prof. Angelin 

 på de förutnämnda lokalerna karakteriserar regio Conocorypharum. Slägtet Liostracus 

 uppgifves väl i PaltBontolögia Scandinavica endast från regio Olenorum; men det synes 

 hafva sina närmaste samslägtingar i några af de arter från regio Conocorypharum, som 

 Prof. Angelin sammanfört under slägtnamnet Anomocare, och de från Öland uppgifna 

 arterna tillhöra förmodligen den kalkhaltiga qvarzskiffer, som på Öland motsvarar den 

 lägsta delen af Vestergötlands alunskifferlager. Sjögren ] ) uppgifver från denna skiffer 

 Paradoxides Tessini Brongn. och Ellipsocephalus Hofji Zenk.; med den senare åsyftas 

 utan tvifvel en Liostracus, då slägtet Ellipsocephalus i Palaeontologia Scandinavica ej 

 omnämnes, och Paradoxides och Liostracus jemte Olenus och Agnostus äro de enda, 

 som uppgifvas såsom med säkerhet förekommande i regio Olenorum. Af Sjögrens upp- 

 gifter .finner man' äfven, att Paradoxides på Öland liksom i Vestergötland är inskränkt 

 till den lägsta delen af primordialzonen. Såvidt hittills är bekant, intager alltså Olenus 

 öfverallt en annan och högre nivå än Paradöxides och Liostracus. Identiteten mellan de 

 från den typiska regio Conocorypharum vid Andrarum och på Bornholm uppgifna ar- 

 terna och dem, som förekomma i lägre afdelningen af Vestergötlands alunskifferlager, 

 är, i saknad af originalexemplar till jemförelse, svår att afgöra efter de knapphändiga 

 diagnoserna och de ofta otillfredsställande figurerna i Palaeontologia Scandinavica. 

 Arionellus (Anomocare) difformis Ang. är den enda, som jag för närvarande, efter exem- 

 plar insamlade vid Andrarum af Docenten Cleve, med full säkerhet kan uppgifva så- 

 som gemensam. Då emellertid vid en étage-indelning afseencle hufvudsakligen bör 

 fästas vid de slägten — och i fråga om aflagrino-ar af denna ålder företrädesvis de 

 Tribolitslägten — , som karakterisera hvarje afdelning; så kan man, i betraktande af 

 den stora öfverensstämmelsen i afseende på " dessa, om man med Prof. Angelin vill in- 

 dela den svenska primordialzonen i två regioner, utan tvekan hänföra den lägre hufvud- 

 afdelningen af Vestergötlands alunskifferlager till regio Conocorypharum. Om man ej 

 inskränker regio Olenorum till de skikter, som karakteriseras af slägtet Olenus, blir 

 gränsen mellan de båda regionerna helt och hållet godtycklig, eller, rättare sagdt, den 

 ena kommer att motsvara en del af den andra. Emellertid har jag, i betraktande af 



') Anteckningar om Öland. Öfvers. af Vet. Akad. Förh., 1851. 



K. Vet. Akad. Hand], B. 8. N:o 2. 



