OM VESTERGÖTLANDS CAMBRISKA OCH SILURISKA BILDNINGAR. 11 



fem är eqvivalent med den öfre afdelningen af Vestergötlands Olenidskiffer och med 

 den svenska regio Olenorum i allmänhet. En mindre tydlig öfverensstämmelse visar 

 Vestergötlands lägre alunskiffer och regio Conocorypharum i allmänhet med Lower 

 Lingnlaflags. Såvidt hittills är bekant, hafva de inga arter gemensamma, och den lägre 

 Lingulaskiffern innehåller flera slägten, som saknas i Sverige, under det att vissa 

 svenska slägten från regio Conocorypharum ännu ej blifvit funna i England. Emeller- 

 tid har man, i betraktande af lagringsförhållandena och likheten i många afseenden, 

 fullt skäl att anse Lower Lingulaflags motsvara regio Conocorypharum. Bland Trilobi- 

 terna äro Paradoxides och Conocoryphe för båda karakteristiska, och de Molluskslägten, 

 som träffats i Vestergötlands regio Conocorypharum förekomma äfven i den lägre 

 Lingulaskiffern. Anmärkningsvärdt är också, att äfven i England den äldre, i Lower 

 Lingulaflags bevarade, primordialfaunan företer större rikedom och omvexling än den 

 yngre.. Den öfre Lingulaskifferns fattigdom och det temporära försvinnandet i den- 

 samma af vissa sedan återkommande Molluskslägten har gifvit Belt anledning till den 

 förmodan, att den fauna, som under den lägre Lingulaskifferns aflagring bebodde Eng- 

 lands haf, tillfölje af någon klimatets förändring flyttat till ett annat haf och först 

 under Tremadocperioden modifierad återvändt 1 ). Några positiva bevis för ett sådant 

 antagande finnas dock ej, och det synes mera sannolikt, att de båda faunor, som först 

 Professor Angelin urskiljde inom primordialzonen, öfver hela jorden efterträdt hvar- 

 audra, ehuru hittills på många ställen endast endera blifvit funnen. 



I ryska Östersjöländerna hvilar på den förutnämnda UngulitsandsteneH alunskiffer. 

 Några Trilobiter hafva ej blifvit funna i denna skiffer, hvars fauna nästan uteslutande 

 utgöres af Graptolither. Bland dessa är Dictyonema flabelliforme Eichw., som äfven 

 blifvit uppgifven från alunskiffern i Skåne och Östergötland, och Fr. Schmidt -) för- 

 klarar på grund häraf, att den ryska alunskiffern är en fortsättning af den svenska. 

 Emot detta antagande talar emellertid förekomsten af de öfriga Graptolither, Grapto- 

 lithus Sedgwickii Portl. och Cladograpsus serratulus Hall?, som Schmidt uppgifver från 

 den ryska alunskiffern. Dessutom torde identiteten mellan den svenska och ryska Dic- 

 tyonema-arten icke kunna anses fullt bestyrkt. Innan en närmare kännedom om den 

 ryska alunskifferns Graptolither erhållits, är det derför ej möjligt att med full säkerhet 

 afgöra dess förhållande till Olenidskiffern. En förmodan, att den' skulle kunna mot- 

 svara den undre Graptolithskiffern, ligger, i betraktande af dess rikedom på Grapto- 

 lither, nära tillhands, ehuru inga af de ryska arterna äro funna i den senare. 



Inom Böhmens primordialzon kunna, enligt Barrande, inga underafdelningar ur- 

 skiljas. Regio Olenorum och Conocorypharum vill Barrande helst anse som lokala 

 eqvivalenter till hvarandra, men förklarar, att, om de representera två successiva epoker, 

 ingendera framför den andra kan paralleliseras med hans "etage des schistes proto- 

 zoiques C." 3 ). Såsom blott lokala eqvivalenter kunna de båda regionerna ej anses, då 

 senare undersökningar uppvisat motsvarande afdelningar icke blott på flera ställen i 



1 ) Anf. st., sid. 8. 



2 ) Untersuchungen iiber die Siluriscke Formation von Ehstland, Nord Livland und Oesel. Arch. f. d. Naturk. 

 Liv-, Ehst- und Kurlands, Ser. I, Bd II, sid. 44. 



3 ) Paralléle entré les dépots Siluriens de Bohéme et de Seandinavie, Prague 1856, sid. 28. 



