14 J. G. O. LINNARSSON, 



de norska geologerna, och man har derför icke erhållit några närmare underrättelser 

 om dess utsträckning och förhållande till de angränsande lagren. I Geologie des sild- 

 lichen Norwegejis yttrar Professor Kjerulf om de flesta från regio Ceratopygarum upp- 

 gifna Trilobitarterna, att de sannolikt tillhöra hans etage 3 '), som utgöres af undre 

 Graptolitskiffer, Orthoceratitkalk och öfre Graptolithskiffer ; men de i hans Veiviscr 

 upptagna arterna hänföras alla till etage 2 '-) (alunskiffern). Att emellertid regio Cera- 

 topygarum äfven i Norge uppträder som ett sjelfständigt lager, tror jag mig kunna 

 sluta såväl af uppgifterna i Palaäontologia Scandinavica som af mina egna iakttagelser. 

 På tvänne ställen, vid Trefoldighedskirken i Christiania och vid Väkkerö, har jag an- 

 träffat Ceratopygekalken och vid mina, visserligen blott flygtiga, undersökningar i den 

 funnit endast sådana försteningar, som karakterisera samma lager i Vestergötland, utan 

 tecken till blandning med Olenidskifferns. 



Bland aflas-ringar utom Skandinavien öfverensstämmer den engelska Tremadoe- 

 skiffern åtminstone i afseende på läget med Ceratopygekalken. Äfven mellan deras 

 faunor är skiljaktigheten ej större, än att de kunna anses samtidiga. I båda uppträda 

 för första gången och till ej ringa antal undersiluriska typer, och af vissa slägten, så- 

 som Niobe och Dikelocephalus, förekomma i Tremadocskiffern arter, analoga med de 

 Skandinaviska från regio Ceratopygarum. Lyell och Salter in. fl. författare halva fört 

 Tremadocformationen jemte Lingulaskiffern till det Cambriska systemet och låtit det 

 Siluriska börja först med Skiddaw. Denna indelning kan dock ej stödjas på palajon- 

 tologiska grunder, och enligt Murchison :1 ), som dock för Tremadoe till "Primordial- 

 Silurian", icke heller på geognostiska. Tremadocskifferns fauna närmar sig vida mer 

 till de öfverliggande lagrens än till Lingulaskifferns. Bland primordialzonens Trilobit- 

 slägten återfinnas, enligt Salter *), utom Agnostus äfven Olenus och Conocoryphe i Tre- 

 madocskiffern, det förra med en, det senare med fyra arter; men de former, som blifvit 

 hänförda till det senare, äro af en särdeles heterogen beskaffenhet, och de flesta synas 

 ej hafva någon närmare frändskap med de typiska arterna af detta slägte, andra åter 

 torde tillhöra det af Professor Angelin uppställda slägtet Euloma, som ymnigt före- 

 kommer i den otvifvelaktigt siluriska Ceratopygekalken. De ofri ga slägtena, Chirurus, 

 Ampyx, Asaphus, Niobe, Ogygia m. fl. äro rent siluriska. Tvänne Trilobitarter, Agno- 

 stus princeps Salt., och Conocoryphe depressa Salt., uppgifvas såsom gemensamma för 

 Lingulaskiffern ocli Tremadocskiffern; men af dessa synes åtminstone den förre, att 

 döma af de meddelade figurerna, innefatta flera arter. Hvad slutligen Molluskfaunan 

 beträffar, så är den i Tremadocformationen vida mer utvecklad än i något till primor- 

 dialzonen hörande lager. Det är derför oriktigt att, såsom Murchison, hänföra Tre- 

 madoe till "Primordial-Silurian"; och om man åt. det Cambriska systemet vill gifva en 

 utsträckning ungefär lika med den af Lyell och Salter antagna, bör den öfre gränsen 

 för detta system, för att ej blifva alldeles godtycklig, sättas, der primordialfaunan lem- 

 nar rum för den andra faunan, således mellan Lingulaskiffern och Tremadocskiffern. 



J ) Ueber die Geologie des siidlichen Norwegens, Christiania 1857, sid. 93. 



-) Veiviser ved Geologiske Excursioner i Christiania Omegn, Christiania 1865, sid. 2. 



3 ) Siluria, ed. 4, London 1867, sid. 53. 



4 ) Mem. Geol. Surv., vol. III. 



