OM VESTERGÖTLANDS CAMBRISKA OCH SILURISKA AFLAGRINGAR. 21 



djurgruppen. Synnerligen utmärkande för detta lager äro en mängd arter af slägtet 

 Leptcena; mindre ymnigt förekomma Orthis, Lingula och Discina. De öfriga Mollusk- 

 afdelningarne äro af ringa betydenhet; och de fä former, som förekomma, erhållas 

 sällan väl bibehållna. De slägten, som jag funnit, äro Orthoceras, Bellerophon, Hyolithes, 

 Euomphalus och Pleurotomaria, således öfverhufvud desamma som i Beyrichiakalken. 

 Echinodermer förekomma mycket sparsamt; Studeranden G. Eisen har funnit en Asteroid; 

 leder af Crinoidstjelkar träffas endast sällan. Den enda Korall, jag i detta lager funnit, 

 är en Cyatophyllid. Afven Graptolither äro sällsynta och träffas nästan endast på en- 

 staka punkter i lagrets lägre del, der de dock stundom förekomma temligen ymnigt. 

 De äro här mindre hoptryckta än i de öfriga Graptolithförande skiffrarne, men ytterst 

 bräckliga, så att man har svårt att erhålla fullständiga exemplar. De arter jag funnit 

 tillhöra slägtena Didymograpsus och Diployrapms. 



De med Trinucleidskiffern samtidiga aflagringar, som förekomma i Sveriges öfriga 

 landskap, äro ännu föga kända. Frän Dalarne uppgifves i Paheontologia Scandinavica 

 regio D b, men endast några få Trilobiter beskrifvas, bland hvilka Trinucleus seticornis 

 His., som äfven förekommer i Vestergötlands Trinucleidskiffer. .Afven från Skåne upp- 

 tages regio D, men till hvilkendera afdelningen de der förekommande aflagringarne äro 

 att hänföra, uppgifves icke, och hvad som blifvit meddeladt om cle organiska lemnin- 

 garne är för obetydligt, för att deraf en slutsats skulle kunna dragas. I Östergötland 

 har iag vid inloppet till Motala på södra stranden funnit en aflagring, som tydligen 

 motsvarar Trinucleidskiffern. Bergarten liknar till utseendet den röda Trinucleidskif- 

 fern, men är mera kalkartad, hårdare och sprödare. Bland försteningarne, som jag en- 

 dast ffygtigt hunnit att undersöka, äro några, såsom Remopleurides dorsospinifer, Agno- 

 stus trinodus och Leptcena n. sp., gemensamma med Vestergötlands Trinucleidskiffer. 



I Norge kan man, med den närvarande kännedomen om dess Silurlager, icke med 

 säkerhet uppvisa någon eqvivalent till Trinucleidskiffern. Snarast skulle den öfre delen 

 af Kjerulfs etage 4 vara en sådan. Kjerulf har sjelf i Geologie des sudlichen Norwe- 

 gens x ) hänfört sin etage 4 jemte 5 a till regio Harparum; men i afseende på faunan 

 har den förra ingen likhet med den svenska regio Harparum; den kan åtminstone ej 

 betraktas som yngre än regio Trinucleorum. Till och med några af den svenska Or- 

 thoceratitkalkens försteningar, såsom Dysplanus centrotus Dalm. och Megalaspis extenuata 

 Wahlenb., uppgifvas af Kjerulf från denna etage. De meddelade förteckningarne öfver 

 de särskilda etagernas försteningar utvisa äfven i andra etager en sådan blandning af 

 olika regioners faunor. Att döma häraf, skulle den indelning i regioner, som lämpar 

 sig för Sverige, ej kunna genomföras i Norge. Det är dock sannolikt, att den ringa 

 öfverensstämmelsen i afseende på faunorna mellan Kjerulfs etager och Angelins regioner, 

 till en stor del beror derpå, att den förre vid etagernas bestämning mera fästat sig vid 

 den geognostiska beskaffenheten. Sjelf har jag under en kort vistelse i Christiania- 

 trakten funnit, att Vestergötlands lägre lager der hafva fullkomliga 'eqvivalenter med 

 skarpt skiljda faunor. De öfra norska lagren har jag mindre undersökt, men det synes 

 sannolikt, att äfven de, åtminstone de undersiluriska, hafva mera skiljda faunor än 



l ) Sid. 24. 



