30 J. G. O. LINNAESSON, 



lagrets mellersta och öfre del. Man har derför här inga goda tillfällen att lära känna 

 den lägre afdelningen, eller Conocorypheskiffern, af hvilken endast enskilda underav- 

 delningar på spridda ställen äro blottade. Gränsen till Fucoidsandstenen har jag aldrig 

 lyckats finna. Norr om Hellekis har jag några få fot ofvan den öfversta sandstens- 

 terrassen i ett dike funnit blottad en grå, stundom grönaktig, ofta krystallinisk orsten, 

 som äfven genom sina organiska lemningar visar sig tillhöra den lägre afdelningen. 

 Ymnigast innehåller den Brachiopoder af hittills obeskrifna arter. Trilobiter förekomma 

 mera sparsamt, och jag har funnit blott ett mindre antal arter i det obetydliga material 

 jag haft att undersöka. Oftast träffas en Conocoryphe och thorakalsegmenter af Pa- 

 radoxides Forchhammeri Ang. (?); för öfrigt har jag funnit Arionellus (Anomocare) dif- 

 formis Ang., Agnostus lawigatus Dalm. (?) och Trilobites asnigma n. sp. Af förhållan- 

 dena på andra ställen kan man sluta, att denna orsten icke tillhör Conocorypheskifferns 

 aldra lägsta del, utan att en ännu äldre med en annan fauna förefinnes. Närmare 

 sjelfva Hellekis' gård har jag, dock blott i lösa stycken, funnit en orsten med Agnostus 

 parvifrons n. sp., som utan tvifvel tillhör denna lägsta underafdelning. Den öfversta 

 afdelningen af Conocorypheskiffern har blifvit genombruten i Hellekis' och Hönsäters 

 alunskiffcrbrott. Nära bottnen af dessa ligga orstenbollar med Liostracus costatus Ang., 

 Agnostus kevigatus och Leperditia jjrimordialis n. sp. — Aluriskifferlagrets öfra, af släg- 

 tet Olenus karakteriserade, afdelning brytes ofta, såsom på de båda sistnämnda ställena 

 och vid Klefva. Den innehåller talrika orstenslager; de lägre utmärkas af Olenus gib- 

 bosus och Orthis lenticularis Wahlenb., de öfra af Olenus scarabosoides Wahlenb., och 

 O. alatus Boeck. 



Ceratopygckalkcii, som jag först nyligen påträffat på Kinnekulle, har endast några 

 få fots mäktighet. Den ligger i dagen i diken vid Hellekis, norr om alléen. Berg- 

 arten utgöres af en hård, ljusgrå, merendels i blått och grönt stötande kalk, i hvilken 

 ofta talrika små svartgröna korn af glaukonit äro insprängda. Då här icke finnes 

 någon fullständigare genomskärning, och jag endast funnit utskjutande hällar, kan 

 jag ej afgöra, om någon skiffer förekommer jemte kalken. Ehuru Olenidskiffern och 

 den undre Graptolithskiffern äro blottade i det omedelbara grannskapet, får man icke 

 se sjelfva öfvergången mellan lagren. Äfven på motsatta sidan* af berget, vid Bratt- 

 fors, har jag funnit Ceratopygekalken, ehuru endast i lösa stenar. Den har på Kinne- 

 kulle hittills ej visat sig rik på försteningar. De gjorda fynden äro dock tillräckliga 

 att visa, det Kinnekulles Ceratopygekalk, ehuru bergartens utseende är afvikande, i af- 

 seende på faunan fullkomligt öfverensstämmer med de till regio Ceratopygarum hän- 

 förda lagren i Norge och på Hunneberg. Vid Hellekis har jag funnit Ceratopyge for- 

 ficula Särs, Eidoma ornatum Ang., Pliomera primigena Ang. (hufvud), Megalaspis sp., 

 Symphysurus socialis n. sp. och Orthis sp.; vid Brattfors endast Euloma, ornatum. 



Den undre Cii-aptolithskitfcrii omnämnes redan af Linné i hans Vestgötaresa ') un- 

 der benämningen griffelsten, med hvilken den ännu i dag af allmogen betecknas. Mäk- 

 tigheten torde, åtminstone på bergets vestra sida, uppgå till omkring 30 fot; på den 

 östra är den måhända mindre. Lagret kommer i dagen på åtskilliga ställen, t. ex. 

 vid Martorp och i grannskapet af Mörkeklef, i Hellekis' och Råbäcks "Munkängar", 

 ') Sid. 21. 



