34 J. G. O. LINNARSSON, 



dels af en grå kalk nästan utan petrifikat, som på ytan vanligen är förvandlad till 

 en grönaktig, jordartad massa, dels af en svart kalk, som omgifves af en likartad, men 

 röd massa. Den svarta kalken innehåller temligen talrika försteningar, hvilka lättast 

 erhållas i den vittrade lösa massan, ehuru nästan endast i aftryck. Den allmännaste 

 arten är Trinucleus seticomis Wahlenb. ; för öfrigt förekomma Acidaspis sp., Gdymene 

 sp. samt åtskilliga Mollusker. — Ett litet stycke längre åt norr har jag mellan Lukas- 

 torp och Kullatorp funnit den spräckliga skiffern innehållande Discina och en Didymo- 

 grapsus, samt lösa stycken af en mörkgrön skiffer med Trinucleus sp. och Primitia 

 strangulata. Förmodligen skulle de nämnda skiffrarne lemnat ett rikare utbyte af pe- 

 trifikat, om det varit förenadt med mindre svårigheter att erhålla tillträde till dem. 

 På de öfriga bergen, med undantag af Billingen och måhända Borgundaberget, der jag 

 ej haft tillfälle att undersöka denna del af lagret, hafva dessa skiffrar inga eller föga 

 utvecklade motsvarigheter. 



Den öfre, mäktigare delen af lagret utgöres af otydligt skiffrig röd mergelskiffer, 

 i h vilken endast sällan grön är inblandad. Ehuru äfven denna skiffer lätt förvittrar 

 och blir betäckt af mylla, är han dock vida oftare tillgänglig än de lägsta delarne af 

 lagret. Sä t. ex. ligger han på flera ställen blottad vid bäckar mellan Lukastorp och 

 Kullatorp. De petrifikat jag i honom funnit, äro Trinucleus Wahlenbergi, Ampyx tetra- 

 gonus, Cybele verrucosa Dalm., Dionide euglypta Ang., Remopleurides radians, Agnostus 

 trinodus, ett par Leptcencc och en Lingula. Denna röda skiffer eller mergel har full- 

 komliga motsvarigheter på de öfriga bergen och är bland alla de öfra skifferlagrens 

 afdelningar den, som är underkastad de minsta förändringarna både i afseende på den 

 mineralogiska beskaffenheten och de organiska lemningarna. 



De mörka lerskiffrar, som vanligen öfverlagra den röda Trinucleidskiffern, synas 

 på Kinnekulle saknas. 



Braclliopodskifferlagrct är, i anseende till den atörre hårdheten hos de bergarter, 

 som ingå i detsamma, mindre utsatt för förvittring och derför oftare blottadt än det 

 föregående. Några fullständigare genomskärningar finnas dock icke. Gränsen mellan 

 Trinucleidskiffern och Brachiopodskiffern har jag ej funnit blottad, men mellan Lukas- 

 torp och Kullatorp, några få fot ofvan den högsta punkt, på hvilken jag träffat den 

 förre, ligger den senare i dagen, och utgöres här af en tjockskifvig, grå eller grönak- 

 tig, kalkhaltig skiffer med temligen talrika men illa bibehållna Brachiopoder. Lagrets 

 öfre gräns har jag funnit i dagen på bergets östra sida. Bergarten utgöres der af en 

 liknande skiffer, som innehåller Homalonotus platynotus Dalin., Phacops mucronatus 

 Brongn., Crinoidstjelkar o. s. v., hvilka mest erhållas i en lös, brunaktig massa, hvaraf 

 skifferstyckena ofta vid inträdande förvittring omgifvas. 1 midten af lagret ligger en 

 hård grå kalk, af hvilken utskjutande st)'cken träffas på en mängd ställen rundtomkring 

 "Högkullen", isynnerhet på östra sidan. Om den bildar sammanhängande skikt eller 

 endast förekommer i form af konkretioner, kan jag ej med säkerhet afgöra. Den är 

 rik på Brachiopoder af slägtena Orthis, Strophomena, Pentamerus m. fl., som här äro 

 bättre bibehållna än i skiffern, men svåra att lösgöra. Särdeles utmärkande för denna 

 kalk är äfven en art af Bryozoer. Öfriga grupper äro högst sparsamt representerade. De 

 få Trilobiter, jag funnit, äro Phacops pulchellus Linsn och Ph. mucronatus? — Af den 



