38 J- G. O. LINNARSSOK, 



Att endast sju af de nio hufvudlagren förekomma på Falbygden, i det att Cera- 

 topygekalken och den undre Graptolithskiffern alltid saknas, har förut blifvit angifvet. 

 Äfven i vissa andra afseenden skiljer sig detta område från Kinnekulle. Mellan de 

 olika delarne af Falbygden råder stor öfverensstämmelse i afseende på de undra lagrens 

 beskaffenhet, hvaremot de öfra äro mera vexlande. 



Fucoidsandstcnens mäktighet på Falbygden uppgifves af Hisinger till 79 fot, men 

 måste, enligt D:r Wallins afvägningar, åtminstone i norra delen, vara betydligt större; 

 att detsamma äfven i den södra är fallet, kan man nästan af ögonmått sluta. Lagrets 

 lägre del har hittills blifvit funnen endast vid norra spetsen af Billingen. Vid Prest- 

 torp hafva konglomeratet och en del af Eophytonsandstenen blifvit genombrutna i 

 några mindre qvaimstensbrott. De likna de motsvarande afdelningarna på Lugnåsberget 

 och innehålla liksom dessa Eophyton Linnceanum och Arenicolites spiralis. Enligt D:r 

 Wallin ') finnas liknande genomskärningar på ett annat ställe i grannskapet, vid Stolan. 

 Lagrets öfre del, eller Fucoidsandstenen i inskränkt bemärkelse, är tillgänglig på åt- 

 skilliga ställen, men ligger dock öfverhufvud mindre blottad än sandstenen på Kinrte- 

 kulle, hvilken den för öfrigt liknar. Mest träffas den i dagen i områdets norra del, 

 t. ex. vid Timmersdala, der den bildar terrassformiga afsatser, och vid Carlsfors. Äf- 

 ven längre åt söder kommer Fucoidsandstenen i områdets gräns på ett och annat ställe 

 i dagen, såsom vid Skar i den temligen branta vestra sluttningen af Mösseberg; men 

 merendels är han dold af lösa jordaflagringar. I områdets midt äro de ofvan Fucoid- 

 sandstenen liggande lagren bortsköljda i två större dalsänkningar, af hvilka Falbygden 

 delas i tre platåer. På den ena af dessa platåer ligga Billingen och Borgundaberget, på 

 den andra Högstenaberget, Fårdalaberget och Gisseberg. på den tredje Mosse- och Alle- 

 berg. Den fullständigaste naturliga genomskärning af Fucoidsandstenen, som jag kän- 

 ner, är i "Djupadalen" vid Lovened i Karleby socken, der en bäck i en temligen brant 

 sluttning gräft sin bädd genom en stor del af lagret, som alltigenom, utom aldra öf- 

 verst, är af samma beskaffenhet och utgöres af lös, gråhvit eller gulaktig sandsten. I 

 nedre delen af sluttningen är dock sandstenen dold af lösa jordlager. Hermelin upp- 

 gifver 2 ), att i grannskapet af Leaby, som ligger helt nära detta ställe, hela sandstens- 

 lagret blifvit bortsköljdt, så att granit i fast klyft kommit i dagen. Sjelf har jag på 

 samma ställe funnit hvarken granit eller gneiss i fast klyft, och af Eophytonsandstenen 

 har jag icke ens sett några lösa stenar; deremot är marken öfversållad med flyttblock, 

 bestående af de förstnämnda bergarterna. Emellertid synes det, i betraktande af den 

 genomskurna delens af sandstenslagret mäktighet, ej omöjligt, att granit, eller snarare 

 gneiss, förekommer i fast klyft vid denna nivå, då äfven den lägsta blottade delen af 

 sandstenslagret har en ej obetydlig höjd öfver den nedanför liggande dalbottnen. Om 

 lagren vore fullt vågräta, skulle gneissen ej kunna ligga i fast klyft här; men då alla 

 vattendrag från denna trakt utmynna i Hornborgaån, hvilken ännu flera mil längre 

 ned, efter att hafva gjort åtskilliga fall, flyter genom den vanliga Fucoidsandstenen, 

 kan man sluta, att äfven i Vestergötland lagren ej äro fullt vågräta, utan hafva en 



1 ) Anf. st, sid. 22. 



2 ) Vet. Akad. Handl. 1767, sid. 28. 



