OM VESTERGÖTLANDS CAMBRISKA OCH SILURISKA AFLAGRINGAR. 39 



lindrig stupning, sannolikt mot norr aller nordvest. Detta bekräftas äfven deraf, att 

 sandstenslagret på Kinnekulle intager en betydligt lägre nivå än på Falbygden. Fu- 

 coidsandstenens öfversta skikt äro i Djupadalen — det enda ställe på Falbygden, der 

 jag haft tillfälle att se denna del af lagret - - starkt svafvelkishaltiga; och svafvelkisen 

 är likformigt insprängd i hela stenmassan. 



I Djupadalen fann jag år 1867 en Lingula. Då jag under sistlidna års sommar 

 besökte stället för att söka återfinna denna, lyckades jag ej deri, men fann i stället 

 åtskilliga exemplar af en annan art, Lingula (?) favosa Linsn, bättre bibehållna än jag 

 kunnat hoppas. De påträffades ungefär i midten af Fucoidsandstenens der blottade 

 del; den förstnämnda hade jag endast funnit i lösa stenar. — Vid Hornborga, der 

 Fucoidsandstenen på en lång sträcka är genomskuren af den förbiflytande ån, har jag 

 endast lyckats finna maskgångar och måhända några spår af Brachiopoder. På några 

 andra ställen har jag ej närmare undersökt den egentliga Fucoidsandstenen. 



Afven Olenidskiftern, som, enligt Hisinger, på Falbygden uppnår en mäktighet af 

 80 fot, afviker föga från det motsvarande lagret på Kinnekulle. Pä Falbygden får man 

 oftast tillträde till den öfversta delen af lagret vid de många kalkbruk, som äro an- 

 lagda på gränsen mellan alunskiffer- och kalklagret. Afven den mellersta delen af 

 lagret har man på åtskilliga ställen tillfälle att undersöka; den lägsta är deremot äfven 

 här sällan tillgänglig. Endast på ett ställe, i den förutnämnda Djupadalen, har jag 

 funnit en fullständig genomskärning af hela lagret och gör derför början med att redo- 

 göra för denna. 



I lagrets lägre hufvuddel, som jag anser böra hänföras till regio Conocorypharum, 

 förekomma i Djupadalen, såvidt jag med säkerhet funnit, inga sammanhängande orstens- 

 skikt, men konkretioner träffas här och der, och med stöd af de försteningar, som 

 innehållas i dessa, kan man urskilja tre underafdelningar. Längst ned har jag funnit 

 bollar af svart eller mörkgrå, stundom grönaktig orsten med Paradoxides Tessini 

 Brongn., Liostracus aculeatus Ang., Agnostus gibbus n. sp., A. fallax n. sp. och Hyolites 

 sp. Afven i den alunskiffer, som närmast öfverlagrar denna orsten, har jag funnit cle 

 flesta af dessa försteningar. Längre upp träder vid sjelfva dalbottnen en orsten i da- 

 gen, som är synlig på en sträcka af några alnar, och möjligen skulle kunna bilda ett 

 helt skikt. Dess lägre del är tät, grå med ljusare, i mjölkblått stötande band, och 

 innehåller sparsamt Paradoxidis -Tessini och Agnostus parvifrons, hvarför den på pala?- 

 ontologiska grunder bör hänföras till den lägsta underafdelningen. Den öfre delen, med 

 hvilken lagrets andra underafdelning börjas, är, ehuru sammanväxt med den lägre, af 

 ett helt annat utseende. Den utgöres till en stor del af sammanhopade fragmenter af 

 försteningar, mest Brachiopoder af slägtena Orthis, Obolella, Discina. och Lingula. Ofta 

 innehåller den talrika, små, glaukonitartade korn. Af en liknande orsten träffas högre 

 upp en och annan utskjutande boll. Utom Brachiopoder har jag i hela den andra under- 

 afdelningen endast funnit fragmenter af några få Trilobiter, Paradoxides Forchkammeri (?), 

 Conocoryphe sp. och Anomocare sp. I alunskiffer, som står på gränsen till den tredje 

 underafdelningen, har jag, jemte några af de nämnda försteningarna, funnit Agnostus 



