46 J. G. O. LINNÅRSSON, 



ned ligga i mängd lösa stycken af en mörkare ock betydligt hårdare Beyrichiakalk, 

 som är synnerligen rik på försteningar, bland hvilka särskildt förtjenar anmärkas Echi- 

 nosphcerites aurantium, som här träffas icke blott ymnigt utan äfven i väl bibehållna 

 exemplar. För . öfrigt innehåller denna kalk Phacops conicophthalmus (?), Chirurus va- 

 riolaris n. sp., Staurocephalus granulatus (?), Lichas valiclus, Lichas laxatus, Cybele 

 aspera n. sp., Asaphus glabratus, Illcenus- limbatus, Remoptleurides sex-lineatus, Ampyx 

 costatus, Ampyx rostratus, Agnostus trinodus, Beyrichia costata, Bellerophon bilobatus, 

 Conularia sp. och Leptwna spj. Lösa stenar af en liknande kalk, innehållande 



Phacops conicopjhthalmus och Beyrichia costata, har jag äfven funnit på Mössebergs 

 södra sida vid Påfverås, men endast i ringa antal. 



På Billingen och Borgundaberget har jag aldrig funnit detta lager blottadt. Icke 

 ens några lösa stycken af Beyrichiakalk halva hittills träffats på dessa berg. 



I afseende på de öfra skiffcrlagren afvika Falbygdens berg ej obetydligt från 

 Kinnekulle. Så äro i allmänhet de skiffrar, som bilda lägsta delen af Kinnekulles Tri- 

 nucleidskifferlager, på Falbygden icke eller föga utvecklade. Deremot torde på alla 

 Falbygdens berg förekomma den förut omnämnda spräckliga lerskiffer, som innehåller 

 en blandning af Trinucleidskifferns och Brachiopodskifferns faunor, och som åtminstone 

 hittills ej blifvit funnen på Kinnekulle. Emellertid förete Falbygdens berg äfven 

 sinsemellan ej få olikheter, och det synes derför lämpligast att vid beskrifningen af de 

 öfra skifferlagren behandla hvarje berg särskildt. 



På Billingens vestra sida förekomma flera naturliga genomskärningar i grann- 

 skapet af Warnhem. Ofvan Ulunda är bergssluttningen genomskuren af två djupa, 

 nedtill förenade skrefvor, i hvilka större delen af de öfra skifferlagren är blottad. 

 Strast nedom skrefvorna ligga fristående bankar af en tät, spröd, mörkgrå kalk med 

 ljusare ådror af kalkspath, uppnående några fots höjd. Denna kalk, som ej synes inne- 

 hålla några petrifikat, men, efter hvad förhållandena på andra ställen gifva vicl handen, 

 tillhör den lägre delen af Trinucleidskiffern, liknar fullkomligt en, af hvilken lösa styc- 

 ken i mängd träffas ungefär vid samma höjd på Kinnekulle, t. ex. vid Hoppet. Nedom 

 honom finnes här ingen naturlig genomskärning, men vid gräfning har jag några alnar 

 längre ned påträffat en mjuk, tunnskifvig, svart skiffer, i hvilken jag endast funnit en 

 Discina, som emellertid förekommer i stor mängd. Äfven denna skiffer har en mot- 

 svarighet på Kinnekulle, i den lösa svarta skiffer med Leptcena och Discina sp., som 

 omedelbart öfverlagrar Beyrichiakalken. Deremot har jag på Falbygdens öfriga berg 

 knappast funnit spår af denna skiffer och den nyssnämnda kalken. — Ofvan kalkban- 

 karne, i nedre delen af skrefvorna, ligger den vanliga Trinucleidskiffern, dels röd, dels 

 grön mergelskiffer, med Trinucleus Wahlenbergi Rouault, Ampyx tetragonus Ang., Dio- 

 nicle euglypta Ang., Agnostus trinodus Salt., Lepto3no3 o. s. v., fullkomligt liknande den 

 öfre delen af Trinucleidskiffern på Kinnekulle. Upptill öfvergår denna mergelskiffer i 

 en röd petrifikatlös lerskiffer, ofvan hvilken ligga svartaktiga, likaledes petrifikatlösa 

 lerskiffrar. — Ofvan skiffrarne ligger en omkring fem fot mäktig bank af en hård, grof- 

 kornig, grå kalk, i hvilken jag ej funnit några petrifikat, men som utan tvifvel bör 

 räknas till Brachiopodskifferlagret. Kalkbanken är i sin ordning öfverlagrad af en svart- 

 aktig eller mörkgrå, temligen hård lerskiffer, som hufvudsakligen är utmärkt af Caly- 



