OM VBSTERGÖTLANDS CAMBRISKA OCH SILURISKA AFLAGRINGAR. 47 



nu/ne tuberculata Brunn., Acidaspis centrina Dalm. och en Leptcena, men derjemte, ehuru 

 sparsamt, innehåller ett par andra Brachiopocler, en Illcenus, en Orthoceras o. s. v.; 

 äfven visa sig här de första spåren af den Graptolithfauna, som eljest karakteriserar 

 följande lager. Denna skiffer, som på Billingen utgör hufvuclmassan af Brachiopod- 

 skifferlagret skulle till skilnad från öfriga delar af lagret kunna benämnas Acidaspis- 

 skiffer. Han återfinnes i de öfriga bergen i Falbygdens nordligare del, men saknas 

 alldeles i södra delen af området, såsom på Mosse- och Alleberg, der de skiffrar, som 

 ingå i detta lager, äro af en helt annan beskaffenhet. I områdets mellersta del före- 

 komma de för den norra och södra delen karakteristiska skiffrarne jemte hvarandra. 

 Ofvan den mörkgråa skiffern ligger en ljusgrå, skifferlik kalk utan försteningar, som är 

 egendomlig för Billingen. — Den öfre Graptolithskiffern, som betäcker denna kalk, är 

 grå, stundom med grön- eller gulaktig anstrykning, i allmänhet fattig på försteningar. 

 Omkring en fjerdedels mil längre åt söder ligger Trinucleidskiffern i dagen i en 

 brant sluttning vid torpet Granbacken. Äfven här utskjuta bankar af den förutnämnda 

 spröda kalken med kalkspathsränder, dock, som det synes, af mindre mäktighet än på 

 det förra stället. Den närmast under dessa liggande Trinucleidskiffern är tjockskifvig 

 och svårklufven, till färgen mörkgrön, ofta med ljusare, gulgröna ränder; han inne- 

 håller Phacops recurvus n. sp., Trinucleus Wahlenbergi, Agnostus trinoclus m. fl. arter. 

 Då de lösa jordlagren straxt nedom det ställe, der denna skiffer ligger i dagen, äro 

 ganska djupa, har jag ej kunnat utröna, om han underlagras af den förutnämnda svarta 

 skiffern med Discina. Närmast ofvan kalkbankarne ligger grön och röd, mera tunn- 

 skifvig Trinucleidskiffer med Cybele verrucosa, Trinucleus Wahlenbergi, Ampyx tetrago- 

 nus, Dionicle euglypta o. s. v. — Några högre lager äro ej blottade på denna punkt, 

 men ett obetydligt stycke norr om den äro de, liksom vid Ulunda, genomskurna af 

 två skrefvor, som dock här ej gå så långt ned. Det lägsta lager, som i dem ligger i 

 dagen, är petrihkatlös lerskiffer, hvilken nedtill är röd, upptill svartaktig. Ofvan den 

 svartaktiga skiffern ligger en af svart och grönt spräcklig lerskiffer, i hvilken jag en- 

 dast funnit obetydliga spår af petrifikat (ett thorakalksegment, sannolikt af en Tri- 

 nucleus), men som, att döma af läget och stenartens beskaffenhet, tillhör det på en del 

 andra ställen mera utvecklade öfvergångslagret mellan Trinucleidskiffern och Brachiopod- 

 skiffern. De närmast ofvan denna skiffer liggande afdelningarna har jag ej funnit i 

 öfverlagring; de äro delvis dolda af mylla och nedrasade lösa stenar och framskjuta 

 endast här och der, hvarför jag, vid ett hastigt besök på stället, ej hunnit att utröna 

 deras förhållande till hvarandra så noggrant, som på grund af olikheten med den först 

 beskrifna genomskärningen varit önskligt. Jag har funnit dels en gråhvit, kalkartad 

 skiffer med otydliga Brachiopocler och ett Cyatophyllum, dels block af en hård grå kalk. 

 I den senare har jag utom temligen talrika Brachiopoder af de slägten, som i allmänhet 

 utmärka Brachiopodskiffern, samt Crinoidstjelkar och Phacops mucronatus (?) funnit 

 fragment af en Trinucleus. Äfven denna kalks fauna visar således ett närmande till 

 Trinucleidskifferns, och han torde derför ligga lägre än den gråhvita skiffern. Bra- 

 chiopodskifferlagrets öfre del utgöres äfven här af svartaktig lerskiffer med Acidaspis 

 centrina och Calymene tuberculata, som öfverlagras af ljusgrå, skifferlik kalk.- — Den 

 öfre Graptolithskiffern är här i allmänhet svart och högst tunnbladig. Han innehåller 



