OM VÄSTERGÖTLANDS CAMBEISKA OCH SILUKISKA AFLAGRINGAK. 51 



Phacops mucronatus, Pterinea sp., Crinoidstjelkar, en Fenestellid o. s. v. I lösa stycken 

 träffas tillsamman med skiffern en grå kalk, som genom sina försteningar visar sig 

 tillhöra samma lager. Han innehåller nämligen, utom Brachiopocler af de slägten, som 

 i allmänhet karakterisera Brachiopodskiffern, Calymene tuberculata, Phacops mucronatus, 

 Cyathophyllum sp., Homanolotus platynotus m. fl. — Den öfre Graptolithskiffern har jag 

 ej funnit i fast klyft, men på bergets östra sida har jag bland stenar, uppkastade vid 

 en brunnsgräfning, funnit stycken af en kalkhaltig grå skiffer med ljusare punkter, ofta 

 stötande i gröngult, som innehåller otydliga Graptolither. Ehuru denna skiffer är tem- 

 ligen olik den öfre Graptolithskiffern på de öfriga bergen, måste han dock anses till- 

 höra detta lager. 



o 



På Alleberg kommer Trinucleidskifferns lägre del på flera ställen i dagen, isyn- 

 nerhet vid källor, hvilka här, liksom på de öfriga bergen, ofta framflyta vid basen af 

 detta lager. På norra sidan har jag undersökt gränsen mellan Trinucleidskiffern och 

 Beyrichiakalken. Närmast ofvan den senare ligger en grönsvart, lös skiffer af endast 

 några få tums mäktighet. Han innehåller Leptcena sp. och Discina sp. jemte Trinu- 

 cleus Wahlenbergi och är således utan tvifvel en, ehuru föga utvecklad, eqvivalent till 

 den förut nämnda svarta skiffern vid foten af Högkullen. Ofvan den svartaktiga skif- 

 fern ligger en mörkgrå, tät kalk med tunna spathränder, i hvilken jag ej funnit några 

 petrifikat. Han motsvarar den kalk, som på Kinnekulle och Billingen förekommer mer 

 utvecklad vid samma höjd. Högre upp ligger en mörkgrön mergelskiffer, ofta med 

 ljusare ränder, i hvilken jag, vid en flygtig undersökning, ej funnit några försteningar. 

 På denne följer slutligen den vanliga röda Trinucleidskiffern, hvilken endast på den 

 branta norra sidan här och der ligger blottad, under det han på de öfriga är dold af 

 en i allmänhet temligen djup mylla. Lagrets öfversta del utgöres, liksom på de flesta 

 andra ställen, af svart petrifikatlös lerskiffer. — De båda följande lagren äro vida mer 

 tillgängliga än Trinucleidskiffern. De bilda nämligen på bergets norra sida trenne 

 kullar, som ej äro öfverlagrade af trapp, och som nästan sakna jordbetäckning, hvarför 

 man i dem har ett lätt tillträde till nästan alla delar af dessa lager, hvilkas faunor 

 man dessutom har ett rikt tillfälle att lära känna i de lösa stenar, som betäcka hela 

 bergssluttningen. Brachiopodskifferlagret är af alla Allebergs lager det mest anmärk- 

 ningsvärda. Ehuru äfveu här af en obetydlig mäktighet, knappast uppgående till 10 

 fot, utmärker det sig genom en stor rikedom på organiska lemningar. De flesta arter, 

 som hittills blifvit beskrifna från Brachiopodskiffern, äro ursprungligen funna på Alle- 

 berg. Den spräckliga lerskiffer, som bildar lagrets lägsta del, har här lemnat ett be- 

 tydligt rikare utbyte af försteningar än på något annat ställe, ett förhållande, som 

 emellertid till en del torde hafva sin grund deri, att stenarten här är mindre hård och 

 svårklufven än vanligt. En stor del af Brachiopodskifferlagrets Trilobiter, såsom Stau- 

 rocephalus clavifrons Ang., Proetus brevifrons, Phacops mucronatus, Calymene tuberculata 

 och Acidaspis centrina, förekomma redan i denna skiffer, men blandade med slägten 

 och arter, som eljest karakterisera de lägre lagren, Trinucleus Wahlenbergi, Agnostus 

 trinodus, Phillipsia pa.rabola, Panderia megalophthalma m. fl. Den mest karakteristiska 

 af dessa arter är Staurocephalus clavifrons, som jag aldrig funnit i någon annan afdel- 

 ning, hvarför 'den spräckliga skiffern skulle kunna benämnas Staurocephalusskiffer. 



