52 J- G. O. LINNARSSON, 



Brachiopodema äro temligen fåtaliga och närma sig mest till Trinucleidskifferns; de flesta 

 tillhöra slägtena Orthis och Leptoena. För öfrigt träffas temligen ymnigt hoptryckta och 

 otydliga exemplar af en Orthoceratit ; högst sällsynta äro fragment af en Cystidé. Närmast 

 ofvan den spräckliga skiffern ligger, liksom på Fårdalaberget, en tjockskifvig, kalkhaltig, 

 ljusgrå skiffer, som är synnerligen rik på Brachiopoder. Bland Trilobiterna är Homalonotus 

 platynotus den mest karakteristiska, ehuru måhända icke så ymnig som Phacops mucronatus 

 och Calymene tuberculata. För öfrigt innehåller denna skiffer Crinoidstjelkar och Bryozoer, 

 nåo-ra Gastropoder och Lamellibranchiater, en Tentaculites o. s. v. Försteningarnes skal 

 äro nästan aldrig bibehållna. I öfre delen af denna skiffer ligga bankar af en hård grå 

 kalk, som ofta är uppfylld af ett Cyathophyllum, men endast högst sparsamt innehåller 

 Brachiopoder. Kalken, som uppnår en mäktighet af 3 — 4 fot, träffas visserligen öfver- 

 allt vid ungefär samma nivå, men synes dock icke bilda fullt sammanhängande skikt. 

 Närmast under honom är skiffern isynnerhet rik på Strophomena pecten, närmast öfver 

 honom på det förutnämnda Cyathophyllum och Strophomena rhomboidalis. Högre upp 

 ligger en hårdare och sandhaltig skiffer, som för öfrigt till färg och struktur liknar 

 den föregående, utom i sin öfre del, der han i allmänhet är grönspräcklig. Bland hans 

 mest karakteristiska försteningar äro Lichas laciniatus Wahlenb. och L. polytomus Ang., 

 Discina concentrica Wahlenb. och en Orthis; men han innehåller dessutom en stor del 

 af de i den underliggande skiffern förekommande försteningar, såsom Calymene tuber- 

 culata, Phacops mucronatus och Cyathophyllum. — Öfvergången till den öfre Graptolith- 

 skiffern bildas af en mera tunnskifvig och starkt förklyftad, mörk, på ytan vanligen 

 rostfärgad lerskiffer. Calymene tuberculata samt några få otydliga Brachiopoder och 

 Graptolither äro de enda försteningar jag funnit i denna skiffer. Den egentliga öfre 

 Graptolithskiffern utgöres till aldra största delen af en mera rätklufven och ännu tunn- 

 skifvigare, till färgen varierande, än svart, än gråaktig lerskiffer, som knappast inne- 

 håller några andra petrifikat än Graptolither af slägtena Diplograpsus och Graptolithus. 

 En både till struktur och organiska lemningar afvikande skiffer träffas emellertid i ett 

 schakt, som blifvit öppnadt i norra sluttningen af berget. Denna skiffer, hvars färg är 

 gråhvit, är lösare och betydligt tj o ckskif vigare än den vanliga och innehåller, utom 

 Graptolither, talrika fragment af Brachiopoder, aftryck och stenkärnar af en Pleuro- 

 tomaria eller Murchisonia samt Calymene tuberculata. Om han sträcker sig genom hela 

 berget, har jag ej varit i tillfälle att utröna; hans mäktighet är på det nämnda stället 

 endast några få tum. Någon gång träffas i den öfre Graptolithskiffern äfven konkre- 

 tioner af en finkornig grå kalk utan petrifikat. 



På Mösseberg finnas flera naturliga genomskärningar, bland hvilka de, som före- 

 komma på dess östra sida vid Bestorp nära Falköping, äro de märkligaste. Redan 

 Linné beskrifver de två djupa skrefvor, som här äro bildade i bergssluttningen, och 

 omnämner några petrifikat, som i dem anträffats. Sedan dess har platsen blifvit be- 

 sökt af de flesta äldre svenska geologer och pateontologer och derför varit en af de 

 i geologiskt afseende noggrannast undersökta. Genomskärningarne sträcka sig icke 

 ända ned till basen af Trinucleidskiffern, men det är endast en obetydlig del af detta 

 lager, som ej är tillgänglig. Den lägsta tillgängliga delen, hvilken är genomskuren i 

 den norra skrefvan, utgöres till största delen af grön mergel, som dock är blandad 



