om vestergötlands oambriska och siluriska aflagringar. 59 



TRILOBITtÉ. 



Fam. Phacopidie. 



Phaoops macrourus Sjögren, Ang., Pal. Scand. t. VII, f. 3, 4. 

 Kinnekulle (Ang.). 



Ph. conicophihalmus Särs & Boeck, Gsea Norveg. pag. 139. 



Beyrichiakalk: Alleberg, Gisseberg, Högstenaberget vid Skogastorp, Mösseberg vid Jonstorp. — Vid 

 Påfverås på Mösseberg och vid Rustsäter på Kinnekulle har jag i hård, kiselartad Beyrichiakalk funnit 

 hufvud, som hafva mindre konvex panna, och om hvilka det ej med säkerhet kan afgöras, huruvida de 

 tillhöra denna eller föregående art. 



Ph. solerops Dalm., Om Palrenderna, t. II, f. 1 a — c, e — g. 



Orthoceratitkalk : Billingen vid Warnhem, Kinnekulle öfverallt i "hvita bottnen", Falköping vid Eanten. 



Ph. recurvus n. — Fig. 1, 2. 



Caput granulatum; fröns modice eonvexa, subpentagona, antrorsum valde dilatata; lobus terminalis maxi- 

 }nus, laterales temi minuti, sulcis brevibus et haud profundis separati. Oeuli maximi. — Pygidium latum, 

 snbtriangulare, immarginatujn, apiculo brevi, obtuso, recurvo. Rachis marginem posteriorem non attingens, 

 segmentis circiter 7. Costre laterales quaternse, latae, applanatse, haud profunde sulcatse, interstitiis augustis 

 nec profundis. Longitudo capitis 6 — 7 millim., pygidii 3 — 5 millim. 



Synon. Ogygia? apiculata Linsn, Om de Silur. bildn. i mel]. Vesterg., t. II, f. 5. 



Hufvudet, af hvilket endast den inom facialsuturen liggande delen blifvit funnen, är granuleradt. 

 Pannan är framtill starkt utvidgad, men ej synnerligen konvex, den främre konturen bildar en trubbig vin- 

 kel; bredden framtill är ungefär dubbelt större än vid basen. Audfliken är längre än den öfriga delen af 

 pannan. Sidoflikarne äro små, skiljda af korta och grunda fåror. Den främsta sidofliken är triangulär och 

 vidgar sig utåt. Den mellersta är betydligt mindre, v afsmahiande utåt och något bakåtriktad. Basalfiiken 

 är smalast på midten, der han tvådelas af en insänkning, som förbinder pannans sista sidofåra med nack- 

 fflran. Ögonen äro af en betydlig storlek, att döma af palpebral-loben, som börjar- vid dorsalfåran framom 

 pannans främsta sidofiik och sträcker sig till närheten af nacksegmentet. 



Pygidiet är plattadt, triangulärt med lindrigt afrundade kanter, och slutar i en kort, trubbig, upp-" 

 åtböjd spets; dess bredd är nästan dubbelt större än längden. Rachis, som består af omkring 7 leder, är 

 föga konvex, trubbig och kort; den upptager knappast mer än § af pygidiets längd. Sidorna slutta obe- 

 tydligt och likformigt utåt. På hvardera sidan äro 4 breda och platta ribbor, skiljda af smala och grunda, 

 utåt omärkligt försvinnande fåror. Hvarje ribba är itudelad af en fåra, som inåt försvinner, men utåt 

 sträcker sig längre än de fåror, som skilja ribborna från hvarandra. Då skalet är bibehållet, äro de bakre 

 lederna såväl på rachis som sidorna stundom svåra att urskilja; då detta är borta, framträda de tydligare. 



Förekommer i lägsta delen af Trinucleidskiffern på Mösseberg vid Bestorp och Jonstorp, Högstena- 

 berget vid Skogastorp och Billingen vid Granbacken. 



Ph. granulosus Ang., 1. c. t. IX, f. 3. 



Kinnekulle, "in saxis schistosis dispersis" (Ang.). 



Ph. mucronatus Brongn., Crust. foss., t. III, f. 9. 



Brachiopodskiffer: Mösseberg vid Bestorp och Jettened, Alleberg, Gisseberg, Fårdalaberget vid Hvarf 

 och Kongsleua, Högstenaberget vid Skogastorp. — Till denna art torde äfven höra fragment, som anträf- 

 fats i samma lager- på Billingen vid Granbacken och på Kinnekulle. 



Ph. pulchellus Linsn, 1. c. t. II, f. 1. — Fig. 3. 



Pygidium subtriangulare, lateribus declivibus, apice rotundatum. Rachis angusta, conica, valde 

 eonvexa, marginem pygidii posteriorem subexcedens, segmentis circiter 12. Costae laterales septense, distincte 

 diehotomfe, interstitiis profundis et sat latis. Long. pygidii (in specimine imico) 4 millim. 



Pygidiet, hvars längd utgör omkring § af bredden, är nästan triangelformigt, i spetsen afrundadt. 

 Rachis är smal, konisk och starkt konvex. Den består af omkring 12 leder, af hvilka de första äro skiljda 

 af djupa fåror, de följande mindre distinkta; den sista leden, som är lång och konisk, sträcker sig till eller 

 något utom pygidiets bakre kant. Sidorna äro temligen starkt sluttande, utom närmast kanten, der slutt- 

 ningen blir mindre. På hvarje sida äro 7 ribbor, skiljda af djupa och temligen breda fåror. Hvarje ribba 

 är af en smal men skarp fåra, som når ända till kanten, delad i två nästan lika delar. 



Förekommer i Brachiopodskiffer på Kinnekulle. 



