OM VESTERGÖTLANDS CAMBRISKA OCH SILURISKA AFLAGRINGAR. 71 



Äfven af denna art, som dock ingalunda är sällsynt, har jag endast funnit hufvudets medelsköld. 

 Den liknar pä det närmaste föregående art. Pannan är framtill något trubbigare, nästan urnupen ; sido- 

 fårorna äro kortare och grundare, och af ett tredje par synes intet spå)-. I öfrigt är hufvudets bildning 

 nästan densamma som hos T. Bedd. 



Förekommer i Ceratopygekalk på Hunneberg vid Mossebo. 



Fam. Dikelocephalidse. 



Dikelocephalus angusticauda Ang., 1. c. t. XLI, f. 10*. 

 Ceratopygekalk: Hunneberg (Ang.). 



D. äicrmurus Ang., 1. c. t. XLI, f. 9. 



Ceratopygekalk: Hunneberg vid Mossebo. 



I Pal. Scand. hänföras dessa arter till slägtet Centropleura Ang. ; men då såsom typ för detta slägte 

 uppställts en afvikande form af Paradoxides, kan slägtnamnet Centropleura ej bibehållas för de i Ceratopyge- 

 kalken förekommande arterna, hvilka ej synas hafva någon närmare frändskap med Paradoxides. Dessutom 

 är slägtet Dikelocephalus uppställdt redan år 1852. 



Fam. Ceratopygidae. 



Ceratopyge forficula Särs, Isis 1835, t. VIII, f. 1 a — f. 



Ceratopygekalk: Hunneberg vid Mossebo, Nygård och Storeklef, Kinnekulle vid Hellekis. — Mina exemplar 

 af pygidiet öfverensstärima närmast med Särs' figur l:e; från Kjerulfs figur (Veiv., sid. 3, fig. 9B) afvika de 

 betydligt. Alla hittills publicerade figurer af hufvudet äro otillfredsställande. 



Fam. Conocoryphidse. 



Lioslracus costatus Ang., 1. c. t. XLI, f. 16. 



Olenidskiffer, afd. 3: Kinnekulle vid Hönsäter (Dalman enl. Ang.) och Hellekis, Billingen vid Carlsfors; i 

 lösa stenar vid Blinningsberg nära Falköping. 



De rörliga kinderna äro ej afbildade i Pal. Scand. De hafva hörnen förlängda till taggar och äro 

 af ungefär samma form som hos Olenas gibbosus och dess närmaste samslägtingar. Barrande anser slägtet 

 Liostracus Ang. identiskt med Ellipsocephalus Zenk., och uppgifver, att Prof. Angelin efter genomgående 

 af hans samliiigar instämt i denna åsigt 1 ). Att emellertid åtminstone L. costatus ej kan hänföras till 

 slägtet Ellipsocephalus visar så väl de rörliga kindernas som pygidiets form. Också har Barrande, för att 

 kunna iästhålla identiteten mellan de båda slägtena, måst utesluta det i Pal. Scand. afbildade pygidiet af 

 L. costatus; men att detta verkligen hör tillsamman med det på samma ställe afbildade hufvudet, är otvifvel- 

 aktigt. Både vid Carlsfors och Hellekis har jag i stor mängd funnit hufvud och pygidier tillsammans med 

 hvarandra, men icke blandade med lemningar af någon annan Trilobit, utom Agnostus l.mvigatus. Då härtill 

 kommer, att de i afseende på skalets utseende fullkomligt likna hvarandra, kan man ej betvifla, att de 

 tillhört samma. art. 



L. aculeatus Ang., 1. c. t. XIX, f. 2. 



Olenidskiffer, afd. 1 : Djupadalen, Hunneberg vid Byklef. 



Arionellus {Anomocare) difformis Ang., 1. c. t. XVIII, f. 5. 



Olenidskiffer, afd. 2 : Kinnekulle vid Hellekis. — Jag har endast funnit pygidier, men dessa öfverensstämma 

 till alla delar med exemplar från Andrarum i Uppsala' Universitets samlingar. Enligt Barrandes uppgift 2 ) 

 har Prof. Angelin sjelf förklarat, att arten bör hänföras till slägtet Arionellus. 



Anomocare sp. indet. 



Olenidskiffer, afd. 2: Djupadalen. 



Pygidiet är rundadt, med längden större än halfva bredden, omgifvet af en temligen bred, nedtryckt 

 kant. Eachis är plattad, nästan jemnbred, utom lä.ngst bakåt; han sträcker sig nära pygidiets spets. Sido- 

 loberna, med undantag af den nedtryckta kanten, äro ungefär af samma bredd som rachis. Skalet är glatt; 

 då det är bibehållet, kunna på rachis endast ett par, på sidoloberna inga leder urskiljas; då det saknas, är 

 ledningen något tydligare. — Då detta pygidium icke visar några karakterer, på grund af hvilka det kan 

 hänföras till något skarpare begränsadt slägte, måste jag hänföra det till det kollektiva slägtet Anomocare 3 ). 

 Något nytt artnamn har jag ej velat gifva det, då det möjligen skulle kunna tillhöra samma art som något 

 af de i Pal. Scand. beskrifna hufvuden. 



•) Paralléle, sid. 20. 



2 ) Paralléle, sid. 20. 



3 ) Det visar dock äfven någon likhet med pygidiet af Dolichometopus Suecicus Ang., Pal. Scand., t. XXXVII, f. 9. 



