7i J. G. O. LINNAESSON, 



A. (Ptyehopyge) glabratus Ang., 1. c. t. XXIX, f. 3(?). 



Beyrichiakalk: Mösseberg vid Jonstorp, Ålleberg, Gisseberg, Kinnekulle vid Hoppet. 



I Pal. Scand. uppgifves A. glabratus förekomma i regio Da på Kinnekulle och i Norrige '). Den i 

 Beyrichiakalken allmänt förekommande arten afviker i åtskilliga afseenden från figurerna och diagnosen i det 

 nämnda arbetet. Det är derför endast med tvekan jag vågat en identifiering, som hufvudsakligen på grund 

 af förekomsten är antaglig. Mina exemplar hafva pygidiet bredare, än figuren i Pal. Scand. utvisar det, 

 dock så att det är "semicirculum egrediens"; sidoribborna äro högst otydliga; antalet leder på rachis är 

 större än det i Pal. Scand. uppgifna. Pannan har på hvardera sidan en svag insänkning framom palpebral- 

 loben. Facialsuturen sluter sig tätt intill hennes främre kant. På de fasta kinderna synes midt emot 

 pannans bredaste del en lindrig rynkning. 



A. acuminatus Boeck, 1. c. p. 142. 



Orthoceratitkalk, i lösa stenar vid Hvaltorp. 



A. platyurus Ang., 1. c. t. XXX, f. 1. 



Orthoceratitkalk: Kinnekulle (Ang.). I Orthoceratitkalken såväl på Kinnekulle som på åtskilliga andra ställen 

 (Ranten, Dahla o. s. v.) förekomma ymnigt pygidier, som väl enligt diagnosen i Pal. Scand. skulle kunna 

 tillhöra denna art, men i några afseenden afvika från figuren. De äro mindre breda; rachislederna hafva ej 

 den egendomliga form, som figuren af A. platyurus utvisar, och de bakre äro mycket otydliga. 



A. Imvigatus Ang., 1. c. t. XXIX, f. 1. 



Trinucleidskiffer : Mösseberg vid Bestorp. 



Nileus Armadillo Dalin., Pal., t. IV, f. 3. 



Orthoceratitkalk: Kinnekulle, Billingen vid Våmb, KaiVelås, Agnestad o. s. v. Jag har på de flesta ställen 

 endast funnit mindre fragment, som det är svårt att med full säkerhet .bestämma. Det är derför möjligt, 

 att de ej alla tillhöra samma art. Exemplaren från Våmb äro de fullständigaste och tillhöra utan tvifvel 

 N. Armadillo. 



NJ lineatus Ang., 1. c. t. XXXIII, f. 12. 



Orthoceratitkalk? Oltorp (Ang.) — Kan ej tillhöra detta slägte. Hufvudet är måhända af en Olenus, pygi- 

 diet snarast af en liten Niobe. 



Symphysurus palpebrosus Dalm., Pal., t. IV, f. 3. 



Orthoceratitkalk: Kinnekulle, Oltorp, Mösseberg vid Klefva. 



S. breviceps Ang., 1. c. t. XXXIII, f. 13. 



Orthoceratitkalk: Oltorp, Billingen vid Carlsfors. 



.$'. socialis n. sp. — Fig. 33, 34. 



Prons valde convexa, longitudine latitudiiiem superante, puncto elevato ornata. Pygidium fere semi- 

 circulare, immarginatum; rachis lata, f — f longitudinis occupans, articulis 5 vix nisi testa deperdita conspi- 

 cuis. Long. cap. 12— =-14 mm., pygid. 8 — 12 mm. 



Pannan är starkt kouvex, nästan jemnbred, till dess hon längst fram plötsligt vidgar sig. Afven 

 den största bredden är dock mindre än längden. På midten har hon en punktformig upphöjning. Palpebral- 

 loberna sluta sig framtill tätt intill pannan; baktill äro de mera aflägsnade från henne. 



Pygidiet är nästan halfcirkelfonnigt, med jemnt sluttande sidor, utan någon nedtryckt kant. Rachis,. 

 som är långsamt afsmalnande och trubbig, är något smalare än sidoloberna och upptager § — ij af längden. 

 Då skalet är bibehållet, hvilket endast sällan är fallet, är gränsen mellan rachis' bakre del och sidoloberna 

 otydlig, och segmenteringen framträder föga; då det saknas, kan man räkna fem leder. Skalets ornamente- 

 ring utgöres endast af oregelbundna, vågiga, intryckta linier. 



Förekommer i Ceratopygekalk pä Hunneberg vid Mossebo och Storeklef samt på Kinnekulle vid 

 Hellekis. — Af en mycket närstående eller måhända identisk form har jag funnit ett par mindre väl bibe- 

 hållna pygidier i den lägsta Orthoceratitkalken på Billingen vid Carlsfors. 



Niobe obsoleta n. sp. — Pig. 35. 



Pygidium limbo applanato angusto cinctum. Rachis £ fere longitudinis et plus quam \ latitudinis 

 occupans, segmentis 7 — 8. Costse laterales quaternfe aut quinse, obsoletfe, limbum applanatum vix attingentes. 

 Long. pyg. 18 mm., lat. 27 mm. 



Pygidiets bredd är en half gång större än längden. Den släta, nedtryckta kant, hvaraf det är 

 omgifvet, är smal och upptager framtill icke \ af sidolobens bredd. På rachis, som upptager om- 

 kring | af pygidiets längd och mer än \ af dess bredd, kan man räkna sju eller åtta otydliga leder. 

 Hvardera sidoloben bär fyra eller fem ribbor, som omärkligt försvinna, innan de nå den nedtryckta 

 kanten. 



Jfr Pal. Scand. sid. VI. 



