78 J. G. O. LINNAESSON, 



/. sp. indel. 



Brachiopodskiffer: Billingen ofvan Uluuda. 



Det af Volborth l ) uppställda slägtet Panderia utmärker sig hufvudsakligen genom 8 bakat afsmal- 

 nande, men för öfrigt likformiga thorakalsegment, ögats läge nära pannan och pygidiets långa rachis. 

 Volborth anser det sjelf identiskt med Angelins Rlwdope, men har ändrat namnet, emedan ett Gastropod- 

 slägte förut blifvit kalladt Ehodope. 



Panderia megalophihalma n. sp. — Fig. 45. 



Caput amplum, angulis obtuse rotundatis. Fröns lata, gibba. Sulci dorsalis abbreviati. partem an- 

 teriorem oculorum haud aequantes. Oculi maximi, plus quam dimidiam longitudinem capitis occupantes, 

 peene ad basin capitis retracti, a fronte vix quarta parte latitudinis ejus distantes. Gente mobiles angu- 

 stissimse. — Thorax applanatus, capite et pygidio brevior. Eachis depressa, lobis lateralibus latior, postice 

 attenuata. Pleurse intus fere horizontales, extus paullum deflexse, apicibus truncatis, omnes eadem fere 

 longitudine. — Pygidium semiellipticum, applanatum. Eachis lobos laterales latitudine aequans et saltem 

 | longitudinis pygidii occupans, obtusa, annulis destituta. — Long. circ. 22, lat. circ. 14 mm. 



Kroppsformen är oval, lindrigt afsmalnande bakåt. HufVudet är betydligt större än de öfriga 

 delarne. Dess form kan icke af mina exemplar med full noggrannhet utrönas, emedan det hos alla — 

 äfven dem, som hafVa thorax och pygidium fullkomligt väl bibehållna — är mer eller mindre skadadt genom 

 nedtryckniug. Eedan af denna omständighet skulle man kunna sluta, att det varit höghvälfdt, hvilket äfven 

 bekräftas af de bäst bibehållna exemplaren. Det är bredast ungefär midt öfver ögonen; sedan böjer sig 

 konturen, under bildande af en nästan jemn båge, småningom inåt, ända till den punkt, der ansigtssuturens 

 bakre gren utlöper. Den konvexa pannan upptager omkring hälften af hufvudets största bredd. I hennes 

 främsta del synes på ett exemplar, livars hufvud saknar skal, en liten punktformig upphöjning; hos de 

 öfriga kan någon sådan ej upptäckas. Dorsalfårorna äro grunda och korta; de nå ej så långt fram som 

 ögonen. Ögonen upptaga mer än hälften af hufvudets längd. De sträcka sig nästan till hufvudets bakre 

 kant; afståndet från dorsalfårorna är knappast så stort som £ af pannans bredd. Ansigtssuturen är bakom 

 ögat starkt utåtböjd, med den konvexa sidan vänd inåt och bakåt, tillfölje hvaraf den fasta kinden här ut- 

 löper i en hvass spets. Framom ögat är suturen riktad nästan rätt framåt. De rörliga kinderna äro högst 

 små, smala och jemnbreda, böjda parallelt med ögonen. 



Thorax är plattad, kortare än både pygidiet och hufvudet. Eachis är nedtryckt, bakåt afsmalnande, 

 bredare än sidoloberua. Sidoloberna äro baktill fullt så breda som framtill. Pleurte äro i sin inre del 

 horizontela och riktade rätt utåt, i den yttre lindrigt nedåt- och bakåtböjda. Hos de främsta pleurae ligger 

 böjningspunkten innanför midten; sedan aflägsnar han sig småningom från axeln, så att han hos de sista 

 ligger utanför midten. Deras spetsar äro snedt afstympade. Då skalet är bibehållet, visa pleurse en all- 

 deles' slät yta utan spår af fåror; men då detta saknas, framträda tydliga fåror, som upptaga större delen 

 af deras längd och bredd och något likna dem, som man finner hos slägtet Trimicleus. Intet af mina 

 exemplar är hoprulladt; också är facetteringen hos pleurre föga utpräglad. 



Pygidiet är plattadt, semielliptiskt. Eachis har samma bredd som sidoloberna och upptager åtmin- 

 stone § af pygidiets längd. Han är nästan jemnbred, med trubbigt afrundad spets. Den bakre delen 

 framträder, då skalet är bibehållet, föga skarpt; då det saknas, är han mera tydlig. Af leder har jag aldrig 

 funnit några spår, ehuru ett stort antal exemplar både med och utan skal blifvit undersökta. 



Förekommer i Trinucleidskiffer på Högstenaberget vid Skogastorp och på Mösseberg vid Bestorp; 

 i Brachiopodskiffer (Staurocephalusskiffer) på Alleberg. 

 P.? (Rhodope?) lata Ang., 1. c. t. XXIV, f. 4. 

 Trinucleidskiffer: Mösseberg (Ang.). 



Fam. Triuucleid*. 



Trinucleus Wahlcnbergi Eouault, Bull. Soc. Géol. Fr., ILe ser., tome G, p. 86. 



Trinucleidskiffer: Mösseberg vid Bestorp och Jettened, Alleberg, Fårdalaberget vid Kongslena och ofvan 

 Svartarp, Högstenaberget vid Skogastorp, Billingen vid Anneberg, Granbacken etc., Kinnekulle ofvan Lukas- 

 torp o. s. v. — Brachiopodskiffer (Staurocephalusskiffer): Ålleberg, Fårdalaberget vid Hvarf och Kongslena, 

 Borgundaberget (?). — Till denna art höra sannolikt äfven fragment, som anträffats i kalk, tillhörande 

 Brachiopodskifferlagret, vid Granbacken på Billingen. 



T. ceriodes Ang., 1. c . t. XXXIV, f. 2. 

 Kinnekulle, regio D a (Ang.). 



T. carinatus Ang., 1. c. t. XXXIV, f. 8. 



Kinnekulle, "in saxis dispersis regionis D a?" (Ang.). 



') Uber die mit glatten Rumpfgliedern verseheuen Russischen Trilobiten. Mémoires de 1'Acad. Irapér. des Sciences de St. Peters- 

 bourg, VII:e sér., tome VI, n:o 2, 1863. 



