80 J. G. O. LINNARSSON, 



A. costatus (Boeck) A.ng., 1. c. t. XL, f. 1. 



Beyrichiakalk: Kinnekulle vid Hoppet, Gisseberg, Mösseberg vid Jonstorp. Uppgifves i Pal. Scand. från 

 regio D a på Kinnekulle. 



A. (Lonchoclomas) rosträtas Särs, Isis 1835, t. VIII, f. 3. 



Beyrichiakalk: Kinnekulle ofvan Rustsäter, Gisseberg, Alleberg, Mösseberg vid Jonstorp. Uppgifves i Pal. 

 Scand. från regio D a på Kinnekulle. 



Hos mina exemplar har hvardera dorsalfåran vid eller straxt bakom pannans bredaste del en aflång. 

 djup insänkning, facialsuturen är lindrigt böjd och skär hufvudets främre kant på ett betydligt afstånd från 

 pannan. Häruti öfverensstämma de med Lonchodomas affinis Ang., t. XL, f. 14. Deremot visar Angelins 

 figur af L. rosträttes inga sådana fördjupningar, och facialsuturen löper i en rät linea från den fasta kin- 

 dens yttre hörn ända till pannan, Emellertid öfverensstämma mina exemplar i afseende på pannan med 

 dess refflade spröt och i afseende på pygidiets byggnad fullkomligt med figurerna af L. rostratus. Jag har 

 derför vågat identifiera den i Beyrichiakalken förekommande arten med Ampyx rostratus Särs och måste 

 på samma gång anse Lonchodomas affinis Ang. med denne identisk. De figurer oeh beskrifningar, som 

 Särs. sjelf meddelat, kunna icke gifva ett säkert utslag. Mina exemplar äro alla utan skal; måhända fram- 

 träda de nämnda fördjupningarne mindre, då detta är bibehållet, och man skulle derför kunna förmoda, att 

 Angelins Lonchodomas rostratus varit grundad på exemplar med skal, L. affinis på exemplar utan sådant. 



A. (Lonchodomas) carinatus Ang., 1. c. t. XVII f. 3, t. XL, f. 12. 

 Kinnekulle, "in saxis dispersis" (Ang.). 



Figuren i Pal. Scand. visar pannan efter hela sin längd kölad och nära basen försedd med 2 lineära 

 intryck på hvardera sidan. Vid Rustsäter på Kinnekulle har jag i lösa stenar af Orthoceratitkalk ("lefver- 

 sten") funnit ett hufvud, som har sprötet men icke den bakre delen af pannan kölad, och som på hvar- 

 dera sidan af pannan har 2 runda intryck. — I grå Orthoceratitkalk har. jag på Kinnekulle funnit ett py- 

 gidium, hvars rachis har lederna utmärkta genom 2 rader transversela, något böjda fördjupningar. 



A. (Lonchodomas) domatus Ang., 1. c. t. XL, f. 16, 17. 

 Ceratopygekalk: Hunneberg' (Ang.). 



A. (Lonchodomas:'') tetragonus Ang., 1. c. t. XVII, f. 2. 



Trinueleidskiffer: Mösseberg vid Bestorp, Pårdalaberget vid Kongslena, Högstenaberget vid Skogastorp, 

 Billingen vid Anneberg, Granbacken och Ulunda, Kinnekulle ofvan Lukastorp. 



Vid Kongslena, der A. tetragonus är särdeles ymnig, kan man lättast erhålla väl bibehållna exemplar. 

 De äro öfverhufvud större än exemplar från andra ställen x ), men öfverensstämma för öfrigt med sådana från 

 den ursprungliga fyndorten Bestorp. Deremot afvika de i åtskilliga afseenden från den mindre lyckade 

 figuren i Pal. Scand. Fig. 49 framställer den vid Kongslena förekommande formen. Pannsprötet är om- 

 kring 2 gånger längre än hela den öfriga delen af kroppen. Sjelfva pannan visar sig vanligen lindrigt 

 konvex på midten och mera nedtryckt på sidorna; detta synes dock ej vara hennes naturliga form, då hon 

 på ett exemplar är jemnt kullrig. Nära hennes bas finner man stundom ett par svaga intryck. Hornen 

 eller taggarne, som utgå från hufvudets hörn, äro kantiga och hafva ungefär samma längd som pannsprötet. 

 I början äro de något utåtriktade, men sedan böja de sig småningom nästan rätt bakåt. Ansigtssuturen 

 sträcker sig från hufvudets främre kant -bakåt och utåt till den fasta kindens hörn och böjer sig derefter 

 inåt, så att hon ett stycke innanför hörnet uppnår den bakre kanten, der denna har en liten ansvällning. 

 De rörliga kinderna, hvilka nästan äro reducerade till blotta taggarne, omsluta således de fasta kindernas 

 hörn. Sannolikt är detta förhållandet äfven hos de öfriga arterna; jag har ej funnit någon af dem med 

 de rörliga kinderna bibehållna, men de fasta kinderna hos A. costatus och rostratus hafva alldeles samma 

 byggnad som hos A. tetragonus; den bakre kanten har innanför hörnet en liknande ansvällning, intill hvilken 

 den rörliga kinden förmodligen slutit sig. — Thorax afsmalnar bakåt, åtminstone från det andra eller tredje 

 segmentet. Raehis är plattad och betydligt bredare än sidolobema. Dorsalfårorna äro otydliga. Den fåra, 

 som delar h varje pleura, börjar nära hennes bakre kant, vanligen ett stycke utanför dorsalfåran; hon är 

 här mycket smal, men vidgar sig småningom under loppet utåt och närmar sig på samma gång till pleu- 

 rans främre kant. Då skalet saknas, synas fårorna längre och djupare. — Pygidiets sidolober hafva fram- 

 till en fåra, liknande den som man finner på thorakalsegmentens pleurre. För öfrigt äro de liksom rachis 

 alldeles släta, utan spår af segmentering. 



A. (Raphiophorus) tumidus Ang., 1. c. t. XL, f. 7. 

 Kinnekulle, regio D a (Ang.). 



A. (Eaphiopihorus). eulminatus Ang., 1. c. t. XL, f. 8. 

 Kinnekulle, regio D a (Ang.). 



') Den vid Kongslena förekommande formen förtjenar derför benämningen var. gigas. Den närmast beslägtade bland hittills be- 

 skrifna arter är A. Portlochi Barr. 



