OM VESTERGÖTLANDS CAMBEISKA OCH SILURISKA AFLAGRINGAR. 81 



A. ( Raphiophorus) sp. indet. 

 Beyricliiakalk : Gisseberg. 



Dionide euglypta Ang., 1. c. t. IX, f. 6. 



Trinucleidskiffer: Mösseberg vid Bestorp, Alleberg, Fårdalaberget vid Kongslena, Högstenaberget vid Skogas- 

 torp, Billingen vid Granbacken och ofvan Ulunda, Kinnekulle ofvan Lukastorp. 



I livad förhållande denna art står till D. formosa Barr., är svårt att afgöra, då exemplaren alltid 

 äro ofullständiga eller mindre tydliga; den synes dock i några afseenden skilja sig. Liksom D. formosa 

 har den på hvardera kinden två snedt gående upphöjningar, hvilka emellertid hos D. euglypta äro smalare, 

 lineära. På pannan har jag hos alla oskadade exemplar framom den knöl, som afbildas både hos D. for- 

 mosa och euglypta funnit en mindre sådan. Af hufvudets taggar visar intet af mina exemplar mer än 

 basaldelen, och deras längd är d erfor oviss. 



Fam. Agnostidic. 



Agnostus pisiformis (Lin.) Wahlenb., 1. c. t. I, f. 5. — Kg. 50, 51. 



Olenidskiffer, allmän i afd. 4, t. ex. : Mösseberg vid Klefva, Karleby, Gudhem, Oltorp, Kafvelås, Billingeu 

 vid Timmersdala och Carlsfors, Lugnas, Kinnekulle vid Hellekis och Hönsäter. — Hit hör sannolikt äfven 

 den art, som träffats i "undra bottenfiokan" på Hunneberg vid Tunhem. 

 A. gibbus n. sp. — Kg. 52, 53. 



Fröns biloba, lobo anteriore subtriangulari, acuminato. Gense ante frontem linea impressa separatae. 

 Limbus capitis angustissimus, subfiliformis. — Pygidium rotundatum, integrum. Bachis convexa, distincte 

 triarticulata, acuminatf . Articulus medius ceteris angustior sed altior, postice in tuberculum aut aculeum 

 contractus. Lobi lateräles pone rachin linea impressa separati, postice vix angustati. Limbus angustus. 

 — Longit. utriusque clypei circ. 4 mm. 



Hufvudet och pygidiet äro båda rundade, släta, omgifna af en smal, trådlik kant. Pannan består 

 af två, genom en transversel intryckt linea skiljda, leder. Den bakre är nästan jemnbred, vid basen konvex, 

 framåt mera nedtryckt, med en svag transversel insänkning på hvardera sidan. Den främre leden är till- 

 spetsad; dess längd ungefär lika med bredden. Kinderna äro nästan jemnbreda, framom pannan skiljda 

 från hvarandra genom en intryckt linea. 



Pygidiets rachis är konvex och består af tre väl skiljda leder. Den främsta leden är utvidgad mot 

 sidorna och visar svaga antydningar af två longitudinela insänkningar, af hvilka. i de bakre intet spår synes. 

 Den andra leden är smalare, men högre än de öfriga; bakåt sammandrager den sig till en knöl eller kort 

 tagg, som nästan alltid finnes afbruten. Den sista leden är konisk, spetsig. Sidoloberna hafva samma 

 form som hufvudets kinder och skiljas liksom de af en intryckt linea. Kanten är smal och hel, utan taggar. 



A. gibbus står nära A. pisiformis och A. fallax. — A. pisiformis har hufvudet och jjygidiet om- 

 gifna af en betydligt bredare kant; pygidiet är tandadt, rachislederna äro otydliga, och sidoloberna förena 

 sig bakom rachis utan att skiljas af någon fåra. — A. fällan: skiljer sig genom sin kortare och trubbigare 

 panna, de framtill ej skiljda kinderna, pygidiets bakåt afsmalnande sidolober och tandade kant m. m. 



Förekommer i Olenidskiffer, afd. 1, i Djupadalen och på Hunneberg vid Hvittened. 

 A. fallaso n. sp. — Fig. 54, 55. 



Clypei lseves, subquadrati. Fröns biloba, lobo anteriore brevi, rotundato, latiore quam longiore. 

 Gense ante frontem contiguse. Limbus latiusculus, subdepressus. — ■ Pygidium latum, transversum. Baehis 

 crassa, gibba, sulcum raarginalem fere attingens, ante medium tuberculo prfedita,- lobis vix distinguendis. 

 Lobi lateräles postice angustati, separati. Limbus latiusculus, bidentatus, postice declivis. — Longitudo 

 clypeoruni circ. 3 mm. 



Hufvud och pygidium äro släta och hafva en nästan qvadratisk form, derigenom att kanten, eller 

 rättare den fåra, som löper innanför honom, vidgar sig mot hörnen. Pannan är delad i två flikar. Den 

 främre är rundad med bredden större än längden, den bakre aflång, nästan jemnbred. Kinderna, som stän- 

 digt bibehålla ungefär samma bredd, omsluta hästskoformigt pannan och förena sig framom henne utan att 

 skiljas af någon insänkning. 



Pygidiets bredd är större än längden. Bachis är starkt konvex och upptager halfva bredden. Led- 

 ningen är otydlig; man kan dock stundom urskilja två ytterst svaga intryck på hvardera sidan af rachis, 

 och äfven denna art visar i sådant fall antydningar till tre leder af ungefär samma form som hos de båda 

 föregående arterna; den mellersta af dessa bär en knöl. Sidoloberna äro temligen starkt sluttande och af- 

 smalna bakåt, så att de endast med en spets möta hvarandra bakom rachis. Kanten bär två små taggar. 

 Han begränsas inåt af en grund fåra, som är bredast der taggarna utgå. Mellan taggarna afsmalnar fåran, 

 under det att sjelfva kanten, som sluttar bakåt, vidgar sig. Framom taggarne är kanten nästan rak, bak- 

 om dem bågböjd. 



K. Vet. Akad. Hand]. Bd 8. N:o 2. H 



