OM VESTERGÖTLANDS CAMBRISKA OCH SILURISKA AFLAGR1NGAR. 85 



skalet afviker betydligt från alla kända Leperditia-arters och talar mera för artens hänförande till slägtet 

 Beyrichia, som förut icke är kändt från primovdialzonen. 



Beyrichia costata n. sp. — Fig. 67, 68. 



Testa subrectangularis, in parte anteriore et posteriore ejusdem fere latitudinis, impressione lata, 

 abbreviata, a medio margine dorsali oblique decurrenti, divisa. Ante impressionem, paullo infra marginem 

 dorsalem, tuberculum rotundatum. Impressio simul cum tuberculo costis duabus angustissimis, incurvis, 

 margini ventrali fere parallelis cireumdata. Limbus latus, depressus. — Nucleus costis omnino destitutus, 

 sed tuberculo jam nuncupato et pone impressionem jugo obliquo (testa prtesente magis obsoleto) notatus. 

 — Long. ad 3 mm., lat. ad 2 mm. 



Skalet är högst sällan bibehållet. Det får en nästan rektangulär form, derigenom att bredden 

 framtill och baktill är nästan lika stor och. ventralranden föga bugtig. Från dorsalrandens midt sträcker 

 sig en i början bred och grund, sedan smalare och djupare, insänkning snedt framåt öfver skalets halfva 

 bredd. Den framom insänkningen belägna delen bär nära dorsalranden en liten rundad knöl. Insänkningen 

 och den framom henne liggande knölen omgifvas af två smala och skarpa lister, som löpa nästan parallelt 

 med ventralranden. Den inre följer insänkningens bakre kant och har sina ändpunkter vid dorsalranden. 

 Den yttre börjar framtill midtemellan dorsal- och ventralranden; under loppet bakåt aflägsnar han sig något 

 från den inre, tilldess han böjer sig upp mot dorsalsidan, hvarefter de båda listerna åter närma sig hvar- 

 andra. Valvlema omgifvas af en bred, nedtryckt kant, som ej är synnerligen skarpt afsatt mot den inre, 

 konvexa delen. På fragment af stora individer finner man stundom skalet här och der orneradt med små 

 punktformiga upphöjningar. 



Stenkärname sakna alla spår af de lister, som utmärka skalet. Deremot framträda den nämnda 

 insänkningen oeh den framom henne liggande knölen tydligt. Bakom insänkningen löper en aflång upp- 

 höjning med föga bestämda konturer snedt öfver valveln. 



Förekommer i Beyrichiakalk på Alleberg, Mösseberg vid Joustorp, Kiunekulle vid Hoppet och ofvan 

 Kustsäter. 



Primitia strangulata Salt. — Fig. 69. 



Syn. Beyrichia strangulata Salt., Brit. Pal. Foss., t. I E, f. 1. 



» » Jones, Ann. Nat. Hist., ser. II, vol. 16, p. 171, t. VI, f. 18. 



Primitia strangulata Jones & Höll, Ann. Nat. Hist., ser. III, vol. 16, ]3. 416. 



Längden öfverstiger föga 1 millim. Valvlerna äro konvexa, aflånga, med ventralranden endast lin- 

 drigt böjd och den främre delen föga afsmalnaude, till konturen nästan lik den bakre. Från dorsalrandens 

 midt, eller något framom den, utgår en temligen bred och djup fåra nästan rätt mot ventralsidan, dock 

 vanligen med en obetydlig böjning framåt i sin nedre del; hon sträcker sig ungefär öfver valvelns halfva 

 bredd. Framom fåran har valveln ofta, men icke alltid, en liten knöl. Skalet är slätt. Någon nedtryckt 

 kant harjag ej funnit bibehållen, men aftrycken antyda stundom tillvaron af en sådan. 



Åtskilliga former, som förr ansetts som varieteter af P. strangulata, hafva på sista tiden blifvit 

 uppställda som skiljda arter. Med samma skäl skulle måhända den i Vestergötland förekommande arten 

 kunna betraktas som sjelfstäudig. Den synes både till form och storlek stå emellan den typiska P. stran- 

 gulata, såsom den af Jones och Höll begränsas, oeh samma författares P. nana (anf. st. sid. 420; afbildad 

 såsom Beyrichia strangulata var. y i Ann. Nat. Hist., ser. II, vol. 16, t. VI, f. 22). För att komma till 

 full visshet om dess förhållande till de förut beskrifna arterna är det nästan nödvändigt -att kunna jemföra 

 originalexemplar. Enligt Murchison 1 ) tillhör P. strangulata (sensu strict.) Caradocformationen, P. nana 

 Llandeiloformationen. 



Förekommer i Beyrichiakalk på Alleberg; i Trinucleidskiffer på Kiunekulle vid Hoppet och ofvan 

 Rustsäter, på Högstenaberget vid Skogastorp. 



P. tenera n. sp^ — Fig. 70. 



Testa oblonga, subcy lindrica, immarginata, lsevis, haud sulcata nec tuberculata. Margo ventralis 

 fere rectus et dorsali parallelus, anterior et posterior obtuse rotundati. Longit. 1 mm., låtit, vix ^ mm. 



Valvlerna äro släta, utan både knölar och fåra. Deras längd är minst dubbelt större än bredden. 

 Den främre och bakre konturen är trubbigt afrundad, ventralranden nästan rak och parallel med dorsal- 

 randen, så att bredden framtill är nästan lika stor som baktill. Någon nedtryckt kant kan ej upptäckas. 



P. {Vytheropsis) concinna Jones, Ann. Nat. Hist., ser. III, vol. 1, t. X, f. 3, liknar något denna 

 art, men är bredare och mera afsmalnande framåt. 



Förekommer i Trinucleidskiffer på Mösseberg vid Jettened. 



Afven andra arter af slägtet Primitia träffas i Trinucleidskiffern, men efter de få oeh ofta otydliga 

 exemplar, som jag hittills erhållit, kunna de ej beskrifvas. 



') Siluria, Appendix A, sid. 520. 



