JODGASENS ABSORPTIONSSPEKTRUM. 5 



ofvan angifvits endast genom hufvudfärgerna inom spektrets olika delar. Men så länge 

 dispersionen är liten, hvilket vid Baron Wredes för så lång tid tillbaka anstälda un- 

 dersökningar sannolikt varit händelsen, torde man icke kunna angifva fenomenets för- 

 lopp närmare i detalj, än hvad ofvan redan skett. 



4. Vid mina egna försök, för hvilka jag nu skall redogöra, användes för jod- 

 gasens utveckling ett genomborradt glaskärl, försedt i sina båda ändar med planslipade 

 täckglas 1 ). Sedan jod i tillräcklig mängd blifvit inlagd i kärlet, insattes detsamma i 

 ett många gånger längre kopparrör och upphettades med tillhjelp af en gasbrännar- 

 lampa. Genom behörig reglering af lamplågan kunde, i följd af nyssnämnda åtgärd, 

 temperaturen hållas temligen konstant, och spektrets utseende således under en längre 

 tid bibehållas oförändradt. Någon utfällning i större mängd af fast jod på planglasen 

 kunde för den jemna, rundt omkring kärlet rådande temperaturens skull icke ega rum, 

 utan fick kondensationen ske i ett från glaskärlet utåt gående längre rör. 



Det af mig begagnade spektroskopet var detsamma, som redan i K. Vetenskaps- 

 Akademiens Handlingar 2 ) 1865 blifvit beskrifvet, och egde således såväl kollimator 

 som observationstub af ganska stora dimensioner. Den förändring hade dock blifvit 

 vidtagen, att det derstädes omnämnda kolsvafleprismat nu var ersatt genom sex styc- 

 ken, längs trefjerdedelen af en cirkelperiferi stälda flintglasprismer, hvart och ett egande 

 60° brytande vinkel. För att antyda den härigenom erhållna dispersionen, må näm- 

 nas, att den från det sista prismat utgående strålen kom med den mot det första 

 prismat infallande att göra en vinkel af omkring 60°, eller m. a. o. att ljusstrålen, ge- 

 nom att beskrifva en slags ögla mellan de båda tuberna, fick vrida sig tillsammans 

 ungefär 300° från sin ursprungliga riktning. Naturligtvis blef den härigenom vunna 

 dispersionen synnerligen stor, och derför företedde äfven solspektret, hvarje gång det 

 lyckades mig erhålla detsamma fullkomligt rent, en särdeles stor rikedom på detaljer. 



De från reflexionsspegeln infallande solstrålarne, hvilka för ljusstyrkans förökning 

 stundom koncentrerades genom en lins, fingo, innan de framkommo till spektroskopets 

 springöppning, genomgå jodångorna, och följaktligen utgjordes det erhållna spektrum 

 af en superposition af jodgasens absorptionsspektrum och de fraunhoferska linierna. 

 På detta sätt blef det möjligt att, med tillhjelp af de senare, noggrannt fixera lägena 

 för de förra; och såsom jag redan nämnt, användes vid denna inregistrering de efter 

 våglängderna af Ängström konstruerade planscherna. De erhållna resultaten meddelas 

 i den bifogade tabellen. Vid de mera i detalj gjorda undersökningarne, såsom vid be- 

 stämningen af lägena hos de inom de särskilda banden befintliga fina linierna, hvarom 

 nedanför blir fråga, begagnades en med hårkors försedd mikrometerskruf, och togos 

 dervid närbelägna fraunhoferska linier till utgångspunkter för mätningarne. 



5. Innan jag beskrifver de särskilda bandens utseende, skall jag, med hän- 

 visande i öfrigt till den redan anförda, af Baron Wrede lemnade beskrifningen, 

 först angifva de gränser, mellan hvilka banden under spektrets olika utvecklingsstadier 

 framträda. 



*) För kontrolls skull har jag äfven begagnat ett 450 millimeter långt rör. Mången gång kan vid dessa un- 

 dersökningar till och med ett vanligt profrör lämpligen användas. 

 2 ) B. 5. N:o 9. 



