JODGASENS ABSORPTIONSSPEKTRUM. 9 



nyss anförda. Om h varje linie gäller dock äfven derstädes, att densamma, huru inten- 

 siteten och bredden än må förändra sig, dock till sitt läge blir fullkomligt fix. 



När temperaturen ökats så mycket, att alla linierna längs hela bandet hunnit 

 tydligt utbilda sig, samt en total absorption redan börjat ega rum vid bandets mera 

 brytbara sida, framter detsamma i sin helhet ett utseende snarlikt med en refäad och 

 från ena sidan belyst cylinder. Ökas temperaturen ännu mera, så att ett samman- 

 hängande absorptionsbälte längs alla banden i det närmaste uppkommit, varseblir man 

 några ljusa linier här och der, hvilka bildas af smala mellanrum mellan de nu i öfrigt 

 sammanflutna mörka linierna. Dessa mot en mörk bakgrund synliga ljusa linier förete 

 en förvånande likhet med de lysande linierna inom de elektriska spektra, men antyda 

 naturligtvis endast de ljussorter, för hvilka absorptionen i närvarande fall sist inträder. 

 Vore den framställda åsigten om koincidenserna mellan linierna rigtig, skulle dessa 

 mellanrum möjligen kunna användas för bestämning af afstånden mellan de särskilda 

 bandens fina linier. 



Exempelvis må här anföras följande ställen, hvarest särdeles starka linier eller 

 mellanrum af sistnämnda beskaffenhet förekomma: 4 



5470, 5472,5, 5614, 5642, 5644, 5647. 



De starkaste af dylika linier ligga vanligen straxt framför den skarpa gränsen för 

 det efterföljande bandet. 



9. En osäkerhet i bestämningen af bandens läge vid den af mig begagnade 

 methoden bör här anföras. Faller den skarpa gränsen af ett absorptionsband på eller 

 i närheten af några starkare fraunhoferska linier eller på någon grupp bland dem af 

 större utsträckning, så blir, enär de båda spektra täcka hvarandra, en sammanbland- 

 ning mellan jodgasens band och de fraunhoferska linierna nästan oundviklig. Med "till— 

 hjelp af okularets hårkors kunna dock dessa fel elimineras, och jag har äfven sökt göra 

 det, så vidt möjligt varit. Egentliga observationsfel qvarstå väl ändock; de böra lik- 

 väl icke kunna öfverstiga en enhet i det begagnade värdet på våglängden, så länge 

 fråga är om de gröna och gula fälten, men inom de röda kunna felen deremot växa 

 icke obetydligt. Detta härrör deraf, att observationerna blifvit gjorda i refraktions- 

 spektrum, hvarest dispersionen inom spektrets röda del är liten, under det att re- 

 gistreringen egt rum i det åt detta håll starkt dispergerade diffraktionsspektrum. Kom- 

 mer dertill, att de fraunhoferska linier, bland hvilka registreringen skall ske, äro svaga 

 och otydliga, så kunna felen bli så mycket större, isynnerhet som de härstädes belägna 

 banden, äfven vid högt drifven temperatur hos gasen, ändock äro svagare, än inom 

 spektrets öfriga delar. Det är dessa förenade orsaker jag tror mig kunna tillskrifva 

 den osäkerhet, som med afseende på banden mellan C och B vidlåder mina obser- 

 vationer. 



I den bifogade tabellen hafva våglängderna för banden inom de särskilda serierna 



blifvit upptagna. De i den tredje kolumnen angifne differenserna mellan de inom 



hvarje serie närbelägna banden visa, att af stånden icke äro lika stora, utan växa på ett 



ganska regelmässigt sätt med våglängderna, i följd hvaraf de tal, som representera våg- 



9 



K. Vet. Akad. Handl. Bd. 8. K:o 3. " 



