10 ROB. THALBN, 



längderna, icke bilda någon arithmetisk serie. Jag har äfven beräknat, ehuru i tabellen 

 icke upptagit, quoten 



som af våglängderna erhålles, om n får beteckna ordningstalet för ett gifvet band. 

 Enär dessa beräknade quoter icke obetydligt varierade, sökte jag för att minska obser- 

 vationsfelens inflytande, hvilka fel härvidlag göra sig särdeles märkbara, använda quo- 

 ternas medelvärden för hvarje grupp af fem band. Visserligen variera dessa sistnämnda 

 tal mindre än de förra, men äfven de synas dock växa med våglängderna, hvilket då 

 skulle innebära, att de ifrågavarande våglängderna ej ens bilda någon geometrisk serie. 

 De slutliga medelvärdena inom de särskilda serierna uppgingo till omkring 2,00016, och 

 således kan, äfven om de ofvannämnda variationerna lemnas helt och hållet ur sigte, 

 någon säker bestämning af konstanterna i formeln 



K = Ae an -\- Be- an 

 icke ske, ty medelvärdet ligger alltför nära talet 2. 

 Slutligen har jag sökt använda formeln 



log K = log K + ^, 



och med tillhjelp af minsta qvadratmethoden bestämt konstanterna a och b. Den ob- 

 serverade och den beräknade kurvan erhöllo visserligen tre punkter gemensamma, men 

 icke flere. De särdeles stora och reguliera afvikelserna angåfvo för öfrigt, att nämnda 

 formel icke är lämplig att representera den verkliga kurvan. Visserligen kunde man 

 nu välja ett mera kompliceradt uttryck för sambandet mellan A och n, och dervid be- 

 stämma värdena på ännu flera konstanter, men så länge ingen theoretisk grund finnes 

 gifven för uppställandet af relationen mellan de ifrågavarande quantiteterna, synes vin- 

 sten af en dylik beräkning ej vara synnerligen stor. Åsyftade man med densamma 

 endast att pröfva, huruvida observationerna något så när följas åt, ej blott inom hvarje 

 särskild serie, utan äfven vid jemförelse mellan de olika serierna, så kan sannolikt 

 redan en grafisk teckning göra bättre tjenst, och det är på denna grund en dylik fin- 

 nes bifogad å taflan III. Såsom man derstädes finner, fortlöpa de olika serierna i viss 

 mån längs samma kroklinie. 



10. De skuggade banden hos jodgasens ofvanbeskrifne spektrum befinnas i flere 

 afseenden ega en synnerlig likhet med de lysande spektra från sammansatta kroppar. 

 Schatteringarna gå härstädes åt samma led, som i allmänhet för metalloxiderna och 

 bestå liksom dessa af fina linier. Man kunde derför med fog uppkasta den frågan, 

 huruvida de i närvarande fall observerade banden verkligen tillhöra jodångan sjelf och 

 icke hellre någon dess förening. Nu visar dock joden äfven i många andra hänseen- 

 den egendomliga förhållanden, och det torde derför vara försigtigast att' dröja med 

 besvarandet af den framställda frågan, tills ett närmare studium af denna kropps öf- 

 riga egenskaper hunnit ega rum. Måhända kunna vi framdeles bli i tillfälle att åter- 

 komma till dessa undersökningar; för det närvarande har det icke varit min afsigt att 

 försöka gifva någon theoretisk förklaring öfver uppkomsten af jodspektrets band, utan 

 jag har endast velat på ett så naturtroget sätt, som det varit mig möjligt, återgifva 

 spektrets utseende och noggrannt fixera absorptionsbandens lägen. 



