JODGASENS ABSORPTIONSSPEKTRUM. 11 



De resultat, till hvilka jag härvid anser mig hafva kommit, kunna sålunda sam- 

 manfattas : 



l:o) De band, hvaraf jodgasspektrum består, sträcka sig icke utöfver hela det synliga 

 spektrum, utan blott öfver ungefär hälften af detsamma. 



2:o) När en kontinuerlig absorption visar sig, återstår ändock den violetta delen 

 oförändrad. 



3:o) Banden utgöras icke af en enda fortlöpande serie, utan af flere dylika, hvilka 

 gripa in i hvarandra. 



4:o) Afstånden mellan banden äro icke sinsemellan lika stora, utan växa, dock ej pro- 

 portionelt, med våglängderna. 



0:0) Hvarje band låter upplösa sig i en mängd fina linier, hvilka med hvarandra bilda 

 mer eller mindre reguliera grupper. 



Förklaring öfver taflorna. 



Tafl. I. Den första raden angifver läget hos absorptionsbanden, men deras utseende 

 svarar härstädes icke mot något visst utvecklingsstadium hos spektret. De un- 

 der banden befintliga siffrorna angifva serien, till hvilken hvarje band hörer. 



Den andra raden antyder spektrets utseende, så snart detsamma uppnått sin 

 största möjliga utveckling. 



I den tredje hafva hufvudfärgerna och deras gränser blifvit angifna i enlig- 

 het med Listings skala; 



och i den fjerde finner man lägena för solspektrets hufvudlinier. 



Tafl. II framställer på ett mera detaljeradt sätt, huruledes de fina linierna hos några 

 exempelvis valda, men i verkligheten bredvid hvarandra belägna, band sins- 

 emellan äro grupperade. 



Tafl. III uttrycker på grafiskt sätt sambandet mellan bandens ordningsnummer och deras 

 väglängder. Vid taflans nedre kant är bandens intensitet antydd. 



