MAGNETISKA OBSERVATIONER. 23 



19 m 9 ä ,5 19»' 10> 



» '9,5 » 10,0 



» 9,r, » 10,0 



Media 19 m 9 s ,i9 19'" 9 S ,7. 



Tages medium af begge, fås T = ll s ,4959ö vid temp. 16,5. 

 Reduktionsbågen i förra serien 1°,4 och i senare l°,o. 



Korr. för torsionen erhölls = 0,00127 till 5 st. log., och med iakttagande häraf jemte 

 korr. för urets dragning- fås 



36 m 49> 







log. 



T = 



1,06183. 







ingstid utan 



belastning. 



iut. för 100 sv. 



• 









10 h 28 m 7 S ,3 



4 m 



20 s ,9 



32 m 



28 s ,l 



4 „, 



20> 





» 



20,8 







» 



20,9 





» 



20,7 







» 



21,9 





» 



20,9 







« 



21,o 





» 



21,o 







» 



21,o 





» 



21,o 







» 



20,8 





» 



20,8 







« 



21.o 





» 



21,o 







» 



20,7 





» 



20,8 







» 



20,9 





n 



21,1 







» 



20,8 





4 m 



20 s ,9 







4 m 



20 s ,9. 



Media 



Reduktionsbågarne i hvardera fallet så små, att ingen korr. är nödvändia-. 

 Korr. för torsionen = 42,6 till log., hvaraf erhålles, då urets dragning äfven tages 

 i betraktande, 



log. t — 0,41603,8 



Förfares vidare såsom i föregående fall, erhålles 



log. K = 5,50113,5. 



Den konstanta qvantiteten k bestämdes äfven för denna magnet tvenne gånger 

 uti afståndet 70 mm. -j- i l, men alldenstund inga aflänkningsförsök företogos med den- 

 samma under resans lopp, så anföres blott i förbigående, att 



log. C = 0,50823,2. 



Utom dessa instrumenter medhade jag äfven en svängningsapparat af hufvudsak- 

 ligen samma konstruktion, som af Lamont (i Handb. des Erdm.) uppgifves. Den ut- 

 gjordes af en låda med botten af mahogny samt väggar och lock af glas, med ett uti 

 locket inpassadt rör, hvari en konkontråd med vidhängande magnet kunde fästas. Inuti 

 lådan fanns en träkloss med påfästad graderad elfenbensskifva, på hvilken oscillatio- 

 nernas storlek kunde afläsas, och hela apparaten, som var inrättad för uppfattning af 

 svängningarne med blotta ögat, kunde fästas vid axeln af den ena theodoliten och me- 

 delst dess ställskrufvar jemkas i det rätta läget. För att alltid kunna försätta nålen 

 uti samma läge och derigenom göra svängningsbågarnes radier lika långa, fanns uti 

 lådans botten ett uppstående messingsstift, mot hvars spets magnetens vei'tikala axel 

 inriktades. Vid försök i fria luften lades öfver det hela en huf af trä, försedd med 



