OM ELEKTRICITETEN SOM KOSMISK KRAFT. 13 



Observationenia på de två ställena äro således utförda under sinsemellan till tid, 

 rum och öfriga omständigheter mycket olika förhållanden. De observationer, för hvilka 

 ej annorlunda angifves, äro utförda i Lund. 



10. Alldenstund de tillämnade försöken fordrade, att en eller flere konduktörer 

 skulle utsättas isolerade för de elektriska krafternas inverkan på olika höjder öfver 

 jordytan, var det nödvändigt att anskaffa en så hög isolator som möjligt, vid hvilken 

 olika apparatdelar kunde fästas i olika ställningar. Som skema för de tillställningar, 

 mina tillgångar hittills medgifvit mig att åstadkomma 1 ), anföres här genomskärningen 

 af en apparat, af hvilken flere delar blifvit begagnade i alla de närmast följande för- 

 söken. 



«, a (tig. 1) äro ihåliga messingskulor af 10 centim. tvärlinie; /), b' äro 24 

 centim. långa, 2,3 centim. tjocka stänger af gummi-lacca, förenade med messingskulorna 

 medelst gummi-lacca och skrufvar af horn; d, cl', d" äro fernissade glasstänger af 42, 

 38 och 23 centim. längd; c, c och c" äro 13 centim., c'" 17 centim. långa, af svarfvade 

 och polerade trästycken hopsatta, ledgångar; e ett nedtill cylindriskt trästycke, pas- 

 sande in i en lodrät urborrning i toppen af en 1,8 meter hög trästolpe, som vid som- 

 liga försök upprestes på observatoriets tak. Medelst leden c" och foten e kan således 

 åt stången d gifvas hvilken vertikal och azimutal ställning som helst. 



11. Då den method, jag begagnat för att pröfva isolatorernes duglighet, synes 

 mig vara både enkel, känslig och pålitlig, och då jag ej kan erinra mig hafva någon- 

 städes funnit, att han tillförene blifvit använd, torde han här kunna beskrifvas. 



En ganska känslig torsionselektrometer och en starkt laddad leydnerflaska, hvars 

 knapp höll en decimeter i tvärlinie, uppställdes så långt ifrån hvarandra, att elektro- 

 metern ej åverkades af flaskans laddning. Den konduktör, hvars isolering skulle un- 

 dersökas, hölls en bestämd, kortare eller längre, stund på ett visst afstånd från ladd- 

 flaskans knapp och sattes derefter i omedelbar beröring med elektrometerns kula. Sa 

 länge ingen elektricitet bortgått från konduktorn, kunde naturligtvis elektrometern icke 

 gifva något utslag. Detta förfaringssätt upprepades fiere gånger, under det att kon- 

 duktorn hvarje gång fördes allt närmare intill laddflaskans kula, ända tilldess att för 

 den valda tiden ett utslag erhölls, när elektrometern berördes af konduktorn. Af ut- 

 slagets tecken bedömdes, huruvida elektricitet bortgått tillföljd af isoleringens ofull- 

 komlighet eller genom urladdning mellan konduktorn och laddflaskan. 



Som exempel väljer jag pröfningen af gummistängerna i nyssbeskrifna apparat 

 (b, b' i fig. 1), hvilka för detta ändamål löstogos från bäraren. 



Efter åtskilliga omval 2 ) af gummi-lacca-stänger lyckades det slutligen komma 

 derhän, att elektrometern för ingendera af de två messingskulorna gaf utslag, förrän 



•) Mina försök har jag till stor del sjelf bekostat. 



-) Mina erfarenheter af de ganska många försök, som jag gjort i afsigt att erhålla goda isolatorer, överens- 

 stämma fullkomligt med dem af hr Riess (Die Lehre v. d. Reibungselektr. §§ 24—26) angifva. Må- 

 hända halva fuktighetsförhållanden ingifvit hr Lamont (Besehr. der a. d. Miinch. Stermv. verw. Instr. u. 

 App. s. 55) misstroende till isoleringsförmågan hos glas, lack och gummi-lacca, liksom ock den föreställ- 

 ningen, att ledare kunna vara sämre för svagare elektriska laddningar än för starka. Helt säkert är, att 

 isolatorer, som visat sig goda för starka laddningar under förhållandena i laboratoriet, kunna högst dåligt 

 isolera under de vanligen ogynnsammare omständigheterna i fria luften. Att hr Lamont funnit vax för- 



